Az idegrendszer. 47 



lenül megvakult állat, csupán tapintó szerveitől vezéreltetve, minden fenn- 

 akadás nélkül jár ki és be rejtekébe s mintha semmi baja sem volna, 

 minden nehézség nélkül folytatja vadászatát, mint azt C. Koch a bajuszos 

 denevérnek egyik jól táplált példányán tapasztalta. Mindezek alapján azt 

 is megérthetjük, hogy a szobában szabadon eresztett denevér miért nem 

 vág neki az átlátszó, neki tehát nem látható ablaküvegnek, mint hasonló 

 körülmények között a szabadon bocsátott madár, vagy rovar teszi, hanem 

 a röpülés által felkavart s az ablakról visszaverődő levegő nyomásától 

 figyelmeztetve, idejekorán irányt változtat és kitér az akadálynak. A 

 fülekéhez hasonló tapintó szerkezettel van a vitorla is felruházva, mint 

 J. Schöbl egyik derék értekezéséből tudjuk, hol a denevérvitorla rétegei-, 

 szőrei-, mirigyei- és idegvégződéseinek gondos leírását találjuk. ' 



A denevérek hallása már csak a hallókészülék alkatánál fogva is 

 bizonyára éles, de nagyon sajátszerű. Úgy látszik, hogy a denevérfül 

 nagyon erős hangok felfogására képtelen, legalábbb a tapasztalat azt 

 bizonyítja, hogy erős kiáltás, kopogás, sőt a lövés hangja sem riasztja 

 el az állatot, ' ellenben a denevérhanghoz hasonló éles czirregés, vagy a 

 rovarhanghoz hasonló lágy zörej észreveheti") hatással van reá; még a fogság- 

 ban, pl. valami dobozban levő állat is rögtön hegyezi a fülét, ha rovar- 

 zümmögést hall. 



A Vcspertilioiiidae s más családok fajait nagyon erőteljes fejlettségű 

 fülfedő (tragtis) tünteti ki, egy csaknem a fül külső széléig terjedő kés- 

 vagy sarlóalakú bőrlemez, melynek Dobson szerint ^ úgy látszik az a 

 feladata, hogy a hanghullámok lengését fokozza és hatásukat huzamosabbá 

 tegye. Minthogy a fülfedő mindig mozdulatlan s igy a hanghullámok töré- 

 sét nem irányozhatja, régebben azt hitték, hogy „a nagyon heves s azért 

 fájdalmas hanghullámok gyengítésére és tompítására" való. Figyelemre 

 méltó, hogy az igazi rovarevő patkósorrúakon, hol a fülfedő hiányzik, a 

 dobcsontok igen nagyok s az orrfüggelékek legnagyobb fejlettségüket 

 érték el. A gyümölcsevő nagy denevéreken {Megacliiroptera), melyek 

 kevésbbé vannak ráutalva a hallás élességére, a fülkagyló nagj'on egj'- 

 szerű, az összes fajokon egyforma, a fülfedő pedig hiányzik. A gyümölcs- 

 evő és vérszopó Phyllostomatidák-nak van ugyan fülfed(")jük, de a fül- 

 kagylóval együtt kicsiny s egyszerű és a csíilád rovai-evő fajaiétól 

 nagyon elütő. 



' Ai-chiv f. mikroskop. Anat. Vn. 1871, p. 1—31. 



- A kis-pösei erdő szélén egy türpe denevérre hatszor lőttem reá s nem hogy 

 menekült volna, de minden lövés után még közelebb jött hozzám. 

 ^ Catal. Chiropt. 1878, p. XIX. 



