Az ivarszervek. 53 



Valamennyi denevérnek tekintélyes nagyságú mája (hepar), epc- 

 hólyagja (vesica felica) és hasnyálmirigye {pankrcas) van. A máj bal- 

 oldali karélya mindig jól fejlett s a kis denevérekben az egész szervnek 

 felét teszi. Bal- és jobboldali árkai (a vérszopókat kivéve) mindig szembe- 

 szökők s gyakran egészen alapjáig terjednek. A gyümölcsevőkben a 

 Spigel-féle karély (lobns Spigelii) csökevényes, vagy hiányzik, a farkkarély 

 (lobiis candatnm) számos nemben tekintélyes nagyságú. A rovarevők 

 máján a Spigel-íéle karély igen nagy s a bárzsing és a gyomorvég közt 

 lévő háromszögű hézagot tölti ki, mert a farkkarély kicsiny, a legtöbb 

 fajban csak keskeny pántot képez. A gyümölcsevők mája alakban és 

 tagozódásban fajok szerint nagyon változatos, a rovarevők különböző 

 fajaiban azonban meglehetősen egyforma. A Miniopterus-nem mája mélyen 

 hasogatott s a jobboldali középső karély hátsó és egyenes széle hosszú, 

 hegyes nyújtvány alakjában terjed hátrafelé ; a SpigcMéle karély kisebb 

 és hegyesebb, a farkkarély csaknem a veséig terjed. A Pterygistes-, Pipi- 

 strellns-, Eptesiciis- és T''£'s/7í,'r^//ío-nemben a Spigel-féle karély levélalakú 

 és igen nagy. A vérszopó fajok májának karélyozottsága nagyon alárendelt; 

 mint Floivcr kimutatta a tisztán kifejezett köldökvágáson (incisiira 

 umbilicalis) kiviil a ttibbi hasiték csak nyomokban van meg. 



Kolcnati a végbélnyílás alakját, illetőleg ránczainak számát és elhelye- 

 zését is jellemzőnek tartotta a fajokra nézve, én azonban a legjobb igye- 

 kezettel sem voltam képes véleményének helyességéről meggyőződni. 



Az ivarszervek. 



A denevérek hímvesszeje {penis) többé-kevésbbé lecsüngő, alak és 

 nagyság szerint azonban, mint a Pipistrellus Nathiisii-, P. pipistrellns- 

 és P. abramtts-va vonatkozó rajzok (XIX — XXI. tábla) összehasonlításá- 

 ból kitűnik, még ugyanazon nem különböző fajain is nagyon eltérő. A 

 hímvessző hosszúkás kúpidomü makkját (glaus peiiis) általában teljesen 



hanána-gyümölcsöt adott, az állat rögtön neki esett, hüvelyk- és mutatóujja közé fogta és 

 száját a mennyire csak lehetett kitátva, a legnagyobb falánksággal látott neki az étkezés- 

 nek. Három óra alatt teljesen elfogyasztotta a gyümölcsöt. Dobsou másnap reggel megölte 

 az állatot s ez most csak egy unciát nyomott, tehát az elköltött gyümölcs súlyának csak 

 felét. Az étkező állat olyan benyomást tesz a szemlélőre, mintha valamilyen eleven malom 

 volna; tápláléka, alig hogy lenyelte, máris elhagyja testét, még pedig látszólag változat- 

 lanul ; az állat mintha épen csak az evés gyönyöréért ennék. Ez némi fogalmat nj'újthat 

 arról a nagy pusztításról, melyet az állatok az érett gyümölcsben okozhatnak. (Catal. 

 Chiropt. 1878, p. 83). A falánkság különben a denevérek általános jellemvonása ; a mi rovarevő 

 kis denevéreink sem kevésbbé hires pusztítók, csakhog}- szerencsére nem gyümölcsöseink, 

 hanem a rovarok sorában. 



