04 Altalános rész. 



Leisler, a denev'érek kitűnő ismerője írja 1813-ban, hog>' a törpe denevér 

 másfél óra alatt 71 legyet fogj-asztott el a fogságban s a kései denevér 

 eg}' fél óra alatt 12 cserebogarat költött el. Ugyancsalí ő panaszkodik 

 egy barátjához intézett levelében, hogy miután Hanau környékén a 

 francziák rendeletére néhány ezer odvas tölgyfát vágtak ki, oly időben, 

 mikor még a denevérek téli álmukat aludták, ez által a dene\'érek nagy 

 mennyiségét pusztították el s ennek következtében a búcsújáró lepke 

 (Bombyx processioiica) annyira elszaporodott, hogy hernyója egész erdő- 

 ségeket tarolt le és a legszebb tölgyfák száraz seprőként meredtek égnek. 

 Leisler szerint a dene\érek különösen olyan éjjeli lepkékkel táplálkoznak, 

 melyek lár\'ái erdőségeink megrontói s minthogy a lappantyún (Capri- 

 mnlgns eitropaetis) kívül nincsenek más állataink, melyek a dene\'éreket 

 éjjeli vadászatukban támogatnák, nyilvánvaló, hogy erdőségeink csak- 

 hamar a pusztulás sorsára jutnának, ha a denevérek működése meg- 

 szűnnék. 



A mi éghajlatunk denevérei nemcsak hogy nem kártékonyak, de 

 még kellemetlenné sem válnak soha és ha ennek daczára is folytonos 

 üldöztetés az osztiUyrészük, annak csak a babona és a sötét tudatlanság 

 az oka. A nép azt hiszi, hogy a denevér az ember hajába kapaszkodik, 

 hog>' az ah'ó ember s állat \-érét iszsza, hogy a mely tehénre rászáll, 

 annak véres lesz a teje, hogy megdézsmálja a kéménybe akasztott sódart 

 és szalonnát s mindezen mesék alapján felháborító kegyetlenséggel szögezi 

 ki a kútra, vagy a kapura. A denevérek sokkal hasznosabbak, mint a 

 rovarevő madarak ; ezeket bölcs törvény \édi, a denexérek azonban a 

 tudatlanság közprédájára v^annak bocsátva, holott jól felfogott érdekeink 

 nagyon is kívánatossá tennék, ÍK)gy a tíirxény oltalma reájuk is kiter- 

 jesztessék. 



.■\ forró égöv alatt élők közt vérszopó fajok is \annak, de ezek 

 korántsem a hírhedt vámpírok, hanem a Dcsmodoutcs-e\i. 



.\ mi patkósorrú denexéreinkről is állítják (Kolcuati. Kodi), hogy 

 kisebb mértékben vérszopók volnának, ez azonban semmikép sincs be- 

 bizonyítva, szcijuk és fogazatuk alkata pedig a mellett tanúskodik, hogy 

 ők is rovarevők és vért szívni nem is képesek. 



Régi tapasztalat, hogy az erősebb denexér más táplálék liiányában 

 megtámadja a gyengébbet, sőt olykor egy és ugyanazon fajhoz tartozók 

 is veszedelmesek egymásra nézve ; így Koch fogságban tartott közönséges 

 denevérei felfalták a vízi denevéreket, Knlcuafi közönséges denex'érei a 

 kis patkósorrú denevéreket és Koch a siegeni berezegi sírboltban egy 

 nagy csomó törpe denevér közt két oly példánj't talált, melyet saját 

 fajbeli testvérei öltek meg és rágtak ki a liátán. Mindebből kitűnik, hogy 



