.^talános. rés;!. 



A magj^arországi denevérek irodalma, név- 

 jeg3^zéke és elterjedése. 



A múlt idők írott emlékei közt kutatgatva, a 18. század elején talá- 

 lunk rá az első nyomokra, melyek a magyar chiropterologiai irodalom 

 kezdetét jelentik. Zsenge szálak kuszált össze •^isszasága tárul elénk, rend- 

 szertelen nagy általánosságok, képtelen mesékkel elegyes, nagyrészt balul 

 értelmezett megfigyelések, melyek még nagyon messze állnak attól, a 

 mit ma tudománynak nevezünk. 



Az első nyomokat Miskolczi Gáspár-nak Fraiiziiis Farkas uittem- 

 bergai sz. írást magyarázó doctor után fordított ,,Egy jeles vad-kert"-jében '■ 

 találjuk, hol a „denevér" vagj' „pupenevér" még „egérnek láttatik lenni, 

 mindazáltal helyesebb azoknak értelmek, a kik a Denevért a Madarak 

 közzé számlálják. 1. Mert repül. 2. Mert derekasabban tsak két lábai 

 vannak. 3. Mert az Ur Isten is a Madarak közzé számlálja". Miskolc::^! 

 szerint a denevér az ember vérét szomjúhozza, a szalonnás házakban, 

 vagy kéményekben szokott telelni és szalonnával él ; néha a kőfalak hasa- 

 dékaiban lappang s ott a port nyalja ; a lámpásokhoz ha hozzáférhet mind 

 a gyertyát, mind az olajat kieszi. Ennyi tévedés mellett azonban azt is 

 megírja, hogy a denevér „az Isten parancsolatjából éjjel a Fetskének 

 tisztit tselekszi, és ő is az éjjeli szúnyogokat hasonlóképen öli s fogyasztja". 



Jóval magasabb színvonalon mozog már Grossinger János a 

 tudós jezsuita, ki a denevéreket ugj'an még mindig a madarakhoz sorolja, 

 de már csak függelékképen és kelletlenül. ^ Ismeri már a szárnyas egér, 

 bőregér és denevér neveket, elmondja, hogy Linné a Systema Nature-ban 

 6 denevérfajt tárgyal, a systematikusok 24-et, Biiffon fordítói 21 -et ismer- 

 nek, mint pl. az Aitrittts, Cephalolcs stb., o maga azonban egyet sem 

 ismertet s csak azt jegyzi meg, hogy számos faj él a gömöri s a Tűrik 

 és Fumatza barlangban s hogj' ő 1779-ben a boros-jenői törökbástyában 

 a sok denevértől alig tudott járni. A denevéreknek szentelt czikkelye 

 folyamán számos érdekes megjegyzést tesz, melyek gondoliíodó főre val- 

 lanak s önálló eszmeszülemények. 



E szerényke kezdet után a zoológiai munkálkodás más irányba tér, 

 némikép tartalmasabbá válik és — legalább látszólag — tudományosabb 

 színezetet kezd ölteni. Linné korszakos munkásságának és különösen 



' Miskolczi 109 l-ben fejezte be munkáját, de csak 1702-ben jelent meg Lőcsén; a 

 második kiadás 1769-ben. 



* Universa História Pliysica Regni Hungáriáé, l'ars II. Ornithologia, Posonii et 

 Comaroniii 1793. 



