A magyarországi duncvórck iriKlalnia, iióvjegyzúke ós ültcrjcJcse. 71 



systcinájúnak hatása alatt hazánkban is a binoniinalis iioniciiclatura kezd 

 gyökeret verni s a fajok pontosabb megkülönböztetése lép előtérbe, csak- 

 hogy ebben a nemzeti szellemnek semmi része sincs. A zoológia munkásai 

 holt formákat importálnak, belső tartalom nélkül, fordítók és compilatorok, 

 kiken nem látszik meg a nyugaton forrongó zoológiai eszmék terméke- 

 nyítő hatása. 



Már Grossiiií;ci- előtt Severini János próbálkozott az állatországot 

 Linné systemája szerint leírni s munkájában ^ a Vcspcriilio-nem általános 

 jellemzése után a következő denevér-fajok alig felismerhető leírására akadunk : 



1. Vcspcrtilio Miin'iins (Szárnyas-Egér, Bőr-Egér, Denevér), 



2. VL'spcrtili<i Aiiríl/is (Hosszúfülö, Szárnyas-Egér), 



3. Vcspcrlilio Lüidariiis, seu Nocttila, 



4. Vcspertilio Scrotinns, 



5. Vcspcrlilio Pipislrellus, 



6. Vesperlilio Barbaslcllns, 



7. Vcspcrlilio Equinns, seu Fcrniiii Eíjiiiiiiiiii. 



Mindezekről nem tudjuk, ismeri-e őket a szerző Magyarországból. 



A jelen század elejéről számos hasonló, hol latin, hol magyar nyel- 

 ven szerkesztett zoológia maradt reánk, — kivétel nélkül fordítások, vagy 

 átdolgozások, melyek sem a denevérekre, sem más csoportokra vonat- 

 kozólag nem nyújtanak önállót. 



Legnevezetesebb ezek közt Földi János könyve, - hol Bliíiiiciibach 

 nyomán két hazai denevérfaj — félig-meddig felismerhető — leírásával 

 találkozunk, ú. m. ; 



Vcspcrlilio auriliís (Nagyfülü denevér) s 



Vcspcrlilio iiiiiriniis (Szárnyasegér denevér). 



Az első faj kétségkívül a hosszúfülű denevér (Plccoliis auriliis L.), 

 melyet 1818-ban Gcoffroy választott külön a Linné4é\e W-spcrlilio-nem' 

 tői, a másik azonban korántsem a ma napság fali denevérnek (Myolis 

 myolis Bechst. = Vcspcrlilio muriniis Schreb.) nevezett, nálunk is leg- 

 közönségesebb denevérfaj, hanem a fehértorkú denevér (Vcspcrlilio ninri- 

 ntis L. = discolor Natt.). Mindezt természetesen nem Földi János-nuk 

 a könyvéből, hanem Linné Fauna Suecica-jának második kiadásából (1761) 

 tudjuk meg, hol Linné részletesebben írja le az ő Vcspcrlilio murinns-k\. 

 s ebből teljes határozottsággal kitűnik, hogy az nem a 38 fogú fali dene- 

 vér, hanem a 32 fogú fehértorkú denevér. 



.\?. al\kori idők kézi kön^y'V'ei közt nevezetesebb egy nagyon termé- 



' Tentaiiien Zoológiáé Hungaricae, Posonii 1779. 



- Termcszeti História. iClső tsomó. .\z állatok országa, Pozsony ISiiI. 



