A magyarországi denevérek irodalma, névjegyzéke és elterjedése. 7;! 



Természettudományi Társulat jubiláris közgyűlésén mondott szavai: „Soha- 

 sem volt Aíagyarország, sem az előtt, sem az után a természettudományok- 

 tekintetében oly messze hátramaradva a nyugot tudományossága mögött, 

 mint a jelen század első és második negyedében". ' 



Csupa meddőség, csupa zsibbadás, melyből fájdalmasan hallatszik 

 ki a magyar zoológiai kutatás úttörőjének, Petényi Salamon- 

 nak a kétségbeesett jajkiáltása. Ö maga jól ismeri a nyugati népek óriási 

 haladását és világosan látja nemzete hátramaradottságát ; — az egyetlen 

 fáklya, melynek fénye e sötét kor homályából kivilágít. Szünet nélkül 

 fárad és buzdít, kutat és lelkesít, az Akadémiában s az orvosok és ter- 

 mészetvizsgálók vándorgyűlésein ébresztgeti, költögeti a magyar tudo- 

 mányosság elfásult lelkiismeretét, de példaadása nem talál követőkre. 

 Még 1844-ben, a temesvári \-ándorgyűlésen is kitör lelke keserűsége: 

 „Milly hátra, milly nagyon hátra maradánk mi mag\'arok a többiek után 

 itten is a fürkészet, az ismeret, ('inini, haszon és dicsőség czéljától, — 

 oUy annyira, hogy a magasabb rendű állatosztályok egy ága sem véte- 

 tett kevésb figyelembe, egyike sem hanyagoltaték el inkább, mint épen az 

 emlőstan hazánkban", majd az emlős állatok hazai irodalmáról szólva, 

 az egészet szolgai fordításnak festi, melyben „semmi eredményét nem 

 látjuk az öntapasztalás és vizsgálatnak, a honi fürkészetnek, semmi fel- 

 fedezést mag\'arhonban és magyarhon számára ! " "^ Keserű szavak ; még 

 ma is keserűk, mert a magyarországi emlősök tana nem sokat haladt azóta. 



Petényi Sahinion az emlősök során a denevérekkel is több ízben 

 foglalkozott s bár ő maga mondja, hogy ezen „valamint fajokra nézve 

 legszámosabb, úgy a felfedezésre és vizsgálásra nézve legnehezebb" nemek 

 és fajok maradtak előtte a „legkevésbbé ismeretesek", az általa elért 

 eredmény még sem mondható jelentéktelennek. 



A Temesvárott 1844-ben megtartott vándorgyűlésen jelenti, hogy a 

 nálunk előforduló denevérekből hat nembe tartozó nyolcz fajt fedezett 

 föl s természetben mutatja be a Miiiioptcrtts Schrcibcrsii Natt. nevű 

 fajnak azt a példányát, melyet Kubinyi Ferenc:: 1834-ben a Veteráni- 

 barlangban fogott volt. Ennek kapcsán kiterjedt gyűjtésre és főképen 

 önálló vizsgálódásra buzdítja a vándorgyűlés tagjait,^ lévén ez oly „tágas 

 mező, hol sok felfedezéseket tehetni s magyarföld emlős faunájában leg- 

 szebb érdemeket szerezni lehet". 



' Természettudományi Közlöny 27Ü. füz. 181(2, p. 57. 



- A magyar orvosok és természetvizsgiUók Temesvárott tartott I\'. nagygyiíl. mun- 

 kálatai, Pesten 1844, p. 90, 91. 

 ' Ugyanott, p. 95. 



