A magT,'aiországi denevérek irodalma, névjegyzéke és elterjedése. 8.3 



To\-áhbi érdeme, hogj' a Rliiiioloplms ciiiyale Blas. nevű patkós- 

 orrú denevért Budapest faunájából kimutatta, mert habár e fajt Zelebor 

 és mások nyomán már Kolenati említi Magyarországról, mégis Margó-uak 

 köszönhető annak biztos megállapítása. Nem kevésbbé érdekes a pisze 

 denevérre (Barbastella barbasteUa Schreb.) vonatkozó adat, mert habár 

 ezt a ritka fajt már Blasius, Knlciiati s mások is említik Magyarország- 

 ról, biztos termőhelyét még sem ismertük. Margó, második dolgozatában 

 határozottan megmondja, hogy két példányt talált, „mindkettőt a budai 

 erdők szélén" s minthogy ezt a fajt nagyon feltűnő, félreismerhetetlen 

 bélyegek különböztetik meg más fajoktól, ki van zár\\i, hogy tévedett 

 volna. Ugyancsak ő mutatta ki Budapest faunájából a Rhiiiolopliiis Jiíppo- 

 sideros Bechst., Minioptcrits Schrcibcrsii Natt. és PipistreUtis pipistrcUux 

 Schreb. nevű fajokat. 



Munkálatainak felötlő hiányossága, hogy a budapesti városligetben 

 oly gyakori Eplcsictis scrotinus Schreb.-t, továbbá a Budapestről már 

 Pctényi-\.ö\ följegyzett s a tudomány-egyetem állattani intézetében buda- 

 pesti példányokban képviselt fehértorkú denevért (Vespertilio mnrinns L. 

 =^ discolor Natt.), valamint a Budapesten szintén honos Myoiis Danbcnfonü 

 Leisl. és Pipisircllus Nathusii Kej^s. & Blas. nevű fajokat nem ismerte 

 és Budapest faunáját tárg^'aló munkájába nem vette fül. 



Hermán Ottó nem foglalkozott a denevérekkel, azonban egyik 

 munkájában ' a mezőségi Hódos-tó kíirnyékéről a kö\-etkező három dene- 

 vérfajt jegyezte fel : 



Vespertilio mnrinns L. 



Vcspcsiilio Daubentonii Leisl. 



Plecofns anritns L. s e fajok (föltéve, hogy a Vespertilio mnrinns 

 a Schreber-féle mnrinns = Myotis myotis Bechst.) a mezőségi tavak 

 körül tényleg előfordulnak. 



Hermán Ottó továbbá kiadta, bevezette és jegj-zetekkel kisérte 

 Petényi Salamon kéziratban hátrahagyott értekezését. '^ Befejező jegyzeté- 

 ben sok megszívlelhető útmutatás foglaltatik, így a következő sorok egé- 

 szen helyes irányt jelölnek a magj'arországi denevérek jövendőbeli mono- 

 graphistájának : „Szükséges ug^'anis, hogy azoknak az íróknak munkálatai, 

 a kik a denevérekkel tüzetesebben foglalkoztak, .... értékökre nézve 

 szintén bírálat alá vétessenek, még pedig a mennyire csak lehetséges, 

 azoknak a példányoknak újból foganatosított vizsgálata alapján, a mely 

 példányokra az illető szerzők értekezéseiket alapították, s felhasználva azt 



' Az Erdélyi Múzeum-Egylet Evkönyvei. V (1), Kolozsvár 1869. 

 ^ Természetrajzi füzetek III.- k. 1879 és IV. k. 1880. 



