84 Általános rész. 



az anyagot is, mely Pciényi-iCA származik. Szükséges lesz első sorban a 

 fajoknak kritikai megállapitása, a puszta föltevésre bevett fajok eliminálása 

 s a Nonienclatiirának a „lex prioritatis" alapján való tisztázása". 



Daday Jenő két értekezésében foglalkozott az erdélyrészi dene- 

 vérekkel. Az elsőben ^ jelentést tesz az erdélj'részi múzeum-egylet meg- 

 bízásából 1884 és 1885 nyarán végzett chiropterologiai gyűjtéseinek ered- 

 ményeiről, közli az erdétyi muzeum-egj-let denevérgj'űjteményének jegy- 

 zékét s leír egy denevérfajt (Vcsperns sictilns) és három új válfajt 

 (Rhiiiolophtis miitaslattis Geoffr. \ar. Homorodalmasiensis, Rhinolophus 

 bilhistaliis, Geoffr. \-ar. Kisiiyin'sic'iisis és Vcspcriis serotiims Schreb. 

 var. traiissyli'íJiiiis) latin nyelven, egy új válfajt pedig (Myofis imirina 

 L. var.) csupán magyar nyelv'en jellemez, de nevet nem ad neki. Második 

 dolgozatában " ugyanazt az anj-agot bővebb megbeszélés tárgyá\'á teszi, 

 részletesebb leírásokat és méreteket közöl, egy tábla rajzzal is ellátja 

 dolgozatát s a var. Hoiiiorodaliinisieiisis nevét homorodcnsis-VQ és a var. 

 k'i\uyiirsÍL'nsis-ét iroglophilns-víi változtatja. 



Daday ügy az első, mint a második dolgozatában 2 1 fajt és válfajt 

 sorol fel Erdélyből s ez a Biclz Ede által 1 85G-ban Erdélyből leirt 9 fajhoz 

 képest minden esetre nagy haladás és a tudományba újonnan bevezetett 

 faj és \'álfajok tekintetéből is nagyon becses eredmény, de csak addig, 

 a míg adatait minden kritika nélkül szemléljük, ha azonban az általa 

 gyűjtött s az erdélyi múzeum-egylet gyűjteményében borszcszben k-i- 

 fogástalan állapotban megőrzött eredeti példányokat gondos vizsgálatnaií 

 vetjük alá, arra a meggyőződésre jutunk, hogj' ez a gazdag fauna lénye- 

 gesen megcsappan, mert a 21 felsorolt faj- és válfajból mindössze 11 \an 

 helyesen meghatározva. Az új faj a négy válfajjal együtt s még más 

 öt fajnak a meghatározása nem állja meg a tudományos kritikát. Mind- 

 ezekre kellő részletességgel fogok munkám megfelelő helyein rámutatni, 

 itt csak a kö\'etkezőket emelem ki. 



Daday a fehértorkú denevérnek (W'spciiilio iiiiiriinis L. — discolor 

 Natt.) három példányát gyűjtötte, ezek egyikét helyesen határozta meg 

 és írta le, a másikra Wspi-riis siciiliis néven új fajt alapított, a harma- 

 dikat pedig a lV.v^<77/.;'V) iinirs^iiniliis Cretzschm. (= \'. Knltlii Natt.) 

 nevű fajhoz sorolta. 



A törpe denevérnek (Pipislrellus pipislniliis .Schreb.) 12 példán\-át 

 gyűjtötte, ebből helycsen határozott meg nég\ct, kút pékiányt azonban 

 már a I'ipislirllns Xüthiisii Keys. i'<: Blas. és liatut a Pipislicllus Kiililii 



' Orvns-TcrmcszettiKloinúiiyi Értesitő, X. (III.) Kolozsvár 1885. 

 ' .Magyar tud. AkaJ. Értekez. XVI. (7) 1HS7. 



