1840. Rhinolophns Kcyserling & Blasius, Wirbclth. Europ. 



I. p. 18. 

 1859. Rhinolophns K ölen a ti, Jahreshefte d. miilir.-schles. Ges. 



Brünn. (1859) p. 139. 

 1866. Rhinolophns Gray, Proc. Zool. Soc, p. 81. 

 18()9. Rhinolophns F'atio, Faun. Vertébr. Suisse, I., p. 31. 



1870. Rhinolophns Fitzinger. Sitzungsber. .-\kad. Wien, LXI. 



I. Abth., Febr.-Heft. 



1871. Rhinolophns Peters, Monatsber. Akad. Berlin, p. 303. 

 1874. Rhinolophns J erdőn, Mammals of India, p. 23. 

 1878. Rhinolophns Dobson, Catal. Chiropt., p. 100. 



1884. Rhinolophns Trouessart, Naturaliste VI., p. 500. 

 1866. Aqnias Gray, 1. c, p. 81. 

 1866. Phylloíis Gray, 1. c, p. 81. 



.4 Rhinolophns-ncni főjcsíyci. 



A Rhinolophns-ncm a patkósorrü denevérek egyetlen európai kép- 

 viselője. Az idetartozó fajok legfőbb bélyege az orr borfü^^iíclckc (I. tábla, 

 1. ábra), mely a kivetkező három részből van összctéve : 



1 . a vízszintes fekvésű, levélalakii, illetőleg némikép patk(')hoz hasonló 

 bőrkarély (IV. tábla, 2. ábra p.), az ú. n. patkó, mely elől a közepén hegyes 

 szögben kimetszett, belső szélének tövével az egy-egj- félhoklalakú redő 

 mélyében fekvő orrlyukakat veszi körül s tílbbé-kcvésbbé betakarja az 

 arczorr csúcsát és oldalrészeit ; 



2. a két orrlyuk közt, a patkó közepéből függőlegesen emelkedik ki 

 a húsos nyereg (l\'. tábla, 2. ábra m, Ip, k, k') melynek főképen mellső, 

 az orr csúcsa felé álló s alsó részében mély kivájás által kitűntetett lapja 

 (IV'. tábla, 2. ábra Ip.), valamint mellső s hátsó csúcsának (kapájának) 

 viszonylagos magassága és alakja (I\'. tábla, 2. ábra k, k') jellemző az 

 egyes fajokra nézve ; 



3. a nagyjában háromszögű lándzsa, mely a patkó kct hátsó \ége 

 alatt ered s hegyével a fülek közé, a homlok fölé nyúlik ; a lándzsának 

 élszerűen kiemelkedő középvonalától két oldalt 3 — 3 sejtalakú gödre van 

 (IV. tábla, 2. ábra 1 — 3), melyek közül az egyoldalon fek\'ökct két harántfal 

 választja el egj'mástól. A sejtek közül a két felső teljesen zárt, az alsó 

 nyitott. 



A fülek nagj'ok és csúcsos hegyűek; külső szélük a közepe alatt 

 mélyen licöblíisíidik, majd ismét széles karajként ugrik elő, minek követ- 

 keztében széles főlcbniy lanlilraiíns) támad, mely a fülnvilást kixiilről 



