hasadék (fissura sphenoidalis) és a kerek lik (foramen 

 rotundum) egj-esüléséböl származik. ' Mindegyik szárnycsont hátra s 

 kifelé egy lapos nyüjtván3t, mellső részén pedig egj^ kampóalakúan fölfelé 

 s befelé görbült szárny nyújtvánj-t (processus pterygoideus) 

 visel. Az alap-nj-akszirtcsont (occipitale hasilare) a két 

 dobcsont közt nagyon keskeny hid gyanánt tűnik ki. A termetes csiga 

 (c o c h 1 e a) nagyon szembetűnő s külső felületén mély barázdák külö- 

 nítik el az egyes kanyarulatokat. A járomi v (arcus zygomaticus) 

 erőteljes. A nyakszirti bütyök (condylus occipitalis) előtt 

 erőteljesen kifejlődött külső n y a k s z i r t i n 3- ú j t v á n y (processus 

 paramastoidei — proc. paroccipitales Anglorum) látható. 

 A varratok teljesen összecsontosodtak. Az a 1 s ó állkapocs (m a n d i- 

 b u 1 a) szára (1. tábla, 5. ábra) sokkal kevésbbé görbült, mint a simaorrú 

 denevéreken, csaknem egyenes; halán t ékny új tványa (proc. 

 coronoidcus) alacsony, a félholdalakú bevágás (incisura 

 semilunaris mandibulae) sima, lapos ivben tűnik elő, az izületi 

 nyújtvány (proc. a r t i c u 1 a r i s) laposfejű, a halántéknyújtvánj-nál ala- 

 csonjabb és lefelé tartó teste hátulsó szélén lapos lemezzel függ össze a 

 csonkahegyű szögnyújtványnyal (proc. angularis). 



A Rliinolophtis-nem összes hazai fajainak következő fogképle- 

 tük van : 



. 1—1 1—1 2-2 a— 3 „_ 



I -^ , c -^^, pm -^^, m ^333- = 32. 



Az állközti csont viseli a két csökevényes, egymástól hézag által 

 elkülönített felső metszőfogat, az alsó állkapocsban ellenben négv szo- 

 rosan összezáruló metszőfogat találunk. A felső állkapocs első zápfoga 

 többnyire nagyon apró, hasonlóképen az alsó fogsor második zápfoga is, 

 mely a fogsorból teljesen kifelé szorult. Ezek a nagyon apró fogak, melyek 

 néha oly kicsinyek, hogj' szabad szemmel észre sem vehetők, olykor ki 

 is hullnak, mint némely Rh. fcrriiui-cqniuuni és hipposidcms koponyáján, 

 többnyire annak csak egyik oldahin tapasztaltam. ■ 



' Ezen a nagy nyilason lép ki a 111., IV. és VI. agyidegpárnak egy-egj' ága s az 

 V-iknek szemága, valamint a n. supraniaxillaris. 



' Más denevércsoportokban soha sem vettem észre, hogj' valamelyik faj fogai 

 kihullottak volna, pedig cgj-néhány száz fogazatot vizsgáltam meg. Blasius is csupán a 

 patkósorrúakon tapasztalta a fentebb jelzett fogak kihullását, tehát nem állhat meg 

 Petcnyi-ne\i. az az egyébként is helytelen állítása, hogy , .általában vév.- a fdgaknak az osz- 

 tiUyozásra nézve alárendelt értékiik van, számszerint ingadozva e bajt a kihullás még 

 növeli" (Természetrajzi Füz. 111. 1870, p. ÍM), 



