Koponyája a patkósorrúak koponj'ájának általános vonásaival egye- 

 zik, csakhogy az orrcsont s a felső állkapocs négy hólyagos duzzadása 

 nagyon szembeszökő. Bhisins szerint ' a falcsonti tájék közepén maga- 

 sabbra domborodó, mint más patkósdenevéreken, ezt azonban nem erősít- 

 hetem meg. A koponya hossza 195 %>, legnagyobb szélessége 95 TŰ; 

 a szemgödrök közt erősen összeszorult, csak 2'ő '% széles. (I. tábla, 2., 

 3. és 4. ábra.) 



Fogazata 32 fogból áll. A felső fogsor első zápfoga nagyon apró, 

 alig észrevehetően magasabb, mint a szomszédos szemfog koronapereme s 

 határozottan alacsonyabb, mint a második zápfog koronapereme. (11. tábla, 

 2. ábra). Ez a fog Blasius szerint a fogsor irányában áll és a szemfogat 

 elkülöníti a második zápfogtól, azonban az én különböző lelőhelyről való 

 példányaimon a fogsor középvonalának irányából mindig többé-kevésbbé 

 kifele nyomult s a szemfog és a második zápfog koronapereme áltaJ 

 képezett külső szögletbe ékelődik, igaz, olj'képen, hogy az utóbb emiitett 

 két fog nem érintkezik egymással. Az alsó állkapocs második zápfoga 

 szintén nagyon apró, gömbíUyded, vagy hosszúkás-tojásdad és lapos 

 koronájú ; a fogsor irányvonalából tetemesen kifelé szorult, a két szom- 

 szédos fog képezte szögletbe ékelüdötl s azok korona peremének magasságáig 

 emelkedik. Blasius szeriilt az alsó állkapocs első és harmadik zápfoga 

 nem áll közvctetlen érintkezésben, az én példányaimon azonban ez a kpt 

 fog, mint a II. tábla 3. és 4. ábrája igazolja, teljesen érintkezik. Az alsó 

 fogsor első zápfoga mintegy fél oly magas, mint a harmadik és a szem- 

 fog magasságának mintegy harmadát éri cl. 



Az innyredők (11. tábla, 5. ábra) száma nyolcz. .Az első a szemfogak 

 közt fekszik, kettősivű, rövid, közepén megszakított ; a második hasonló, 

 de hosszabb ; a harmadik, negyedik és ötödik enyhén lefelé görbült, 

 kettősivű s közepén megszakított ; a hetedik fordítottan ívelt, megszakí- 

 tott, belső vége kissé duzzadt s f(")Ifelé az íitíidik felé gíirbűl, miáltal az 

 ötödik és hetedik innyredő egy-egy fele mintegy harapófogót utánoz s e 

 két ág közé ékelődik a vékony és rövid, a negj-edik zápfogat el nem 

 érő, vízszintes fekvésű hatodik redő. A hetedik redő míigött még egy 

 nagyon hosszú, vékony, csaknem egyenes és folytonos, nyolczadik redőt 

 veszünk észre. 



' Arch. f. .\aturg. .\IX (I) 1853. 



