Rhinolophiis euryale. 105 



Ezek szerint Zdebor-on kivlil Pdényi-neAs., FrivaLlszky Iinrc-nek és 

 Kovács-nak volna köszönhető, hogy a Rh. ctiryale nevű fajt Magyarországról 

 kimutatták, azonban — s itt vesz a dolog meglepő fordulatot — vizsgá- 

 lataim azt derítették ki, hogy a Nemzeti ]\1uzeum fent említett négy 

 kitömött példánj'a sem nem a Rh. clivosus Rüppel, nem is a A7/. iiiryalc 

 Blas., hanem egj^től-egyig a nagy patkósdenevér (Rh. fcmiut-cqiihiiini) 

 nevű fajhoz tartozik ! így tehát csaknem bizonyosra vehető, liogy a Rh. 

 etiryalé-t Magyarországról a fentebbi észlelök egyike sem ismerte. ' 



A Rh. euryale igazi felfedezője hazánkban Margó Tivadar, néhai 

 budapesti egyetemi tanár, ki Budán a „Szép juhászné" közelében lévő 

 nagyhárshegyi barlangban 1878 márczius havában akadt reá s később 

 a farkasvölgyi kőbányában, a Zugligetben s a Mária-Remete melletti bar- 

 langban is megtalálta. ^ Hermán Ottó ugyan Mar^ó-nak ezen adataira 

 vonatkozólag a következőket mondja : •' „Az újabban enumerált Rh. ciiryalc- 

 fajhoz is kétség fér ; legalább az a példány, a melyet láttam, nem volt 

 az", én azonban személyes vizsgálataim alapján állíthatom, hogy a buda- 

 pesti tud. egyetem állattani intézetének egyik példányában a Rh. euryalé-X 

 constatáltam, igaz, hogy ez — megfoghatatlan módon — ..Rliinolophiis 

 clivosus Rüppel" felírást viselt. 



A Rh. euryale Budapest környékén általánosan elterjedt faj, mely 

 mint a Nemzeti Múzeum általam meghatározott példányai igazolják, észak- 

 felé a borsodmegyei H á m őrig terjed, délen pedig, az Al-Duna mentén, 

 szintén gyakori. 



A Nemzeti Múzeumban levő példányok a következő termőhelyekre 

 valók : hárshegyi b a r láng Budán (gyűjt. dr. Madarász Gjaila és 



' Csak mellesleg emlitem, hogy Petényi, Frivaldszliy Imre s a Nemzeti Muzeura 

 akkori szakemberei nein is Rh. clivosus Rüppel nevű fajra gondoltak, melyet Cretzschmar 

 írt le Rüppel munkájában (Atlas Reis. N.-Ost-Africa 1824, p. 47) s mely csupán észak- 

 keleti Afrikából és Kordofánból ismeretes, hanem arra a patkósdenevéire, melyet Keyserling 

 és Blasius ugyancsak Rh. clivosus Rüp. néven írtak le (Arch. f. Naturg. V (I) 1839, 

 p. 327) Triestből s mely később a Cretzschmar-íé\e clivosus-tól különböző, önálló fajnak 

 bizonyult és Peiers-tő\ Rh. Blasii néven különíttetett el (Monatsber. Akad. Beriin, 1866, 

 p. 17 és 1871, p. 309). Ez az utóbbi faj Dél-Európában, Észak-Afrikában, Kis-Ázsiában 

 és Palesztinában honos s nem lehetetlen, hogy Magyarországon is előfordul, noha eddig 

 erre vonatkozólag egydlen biztos adatunk sincs, mert habár Jeitteles azt állítja, hogy 

 ő a bécsi császári múzeumban abauji kis patkósdenevéreit egy bánáti Rh. clivosus 

 Cretzschm. példánynyal hasonlította össze (Verh. zool.-bot. Ges. Wien XII. 1862, p. 249), 

 én teljesen bizonyosra veszem, hogy ez a bánáti példány a Rh. euryale volt. 



^ Budapest és környéke természetrajzi, orvosi és közm. leírása, 1S79, p. 315 és 

 Magyar orv. és természetvizsg. XX. nagygyűl. műnk. 1S80, p. 253. 



^ Természetrajzi Füzetek. 1\'. 1880, p. 260. 



