Füle (III. tahia, 1. áhra) nayv ; elöfelé a tejhez szorítva, heyyével 

 meghaladja az arczorr csúcsát. Fülének külső széle a hegyes csúcs alatt 

 mélyen bekanyarodik, azután közepe alatt Itci; vessző í;ü, mély líimetszést 

 kap, minek kílvetkeztében a fül alsó része meglehetősen nagy tőleheny 

 alakjában válik külím. A ti'ilebeny kifelé eső csúcsa hegyesen kerekített, 

 befelé eső szöglete lapos ivben tompított. 



Orrfüggeléke (III. tábla, 2. és 3. ábra) aránylag nagy; a patkó lemeze 

 felülről tekintve elfödi az arczorr végét. A nyereg mellső lapja keskeny 

 és magas cgycnlöszárn háromszöghöz hasoiilit. melynek csúcsa többé- 

 kevésbbé higyi'scii LrckiUll. A nyereg melisc'i kapája a hátulsónál halú- 

 rozollan magiisabb : a lándzsához szorított hátulsó kápa oly alacsony, 

 hogy csak a középső scjl iilsó széUig, vag\is az t'lsö nkiszlékig ér. A 

 patkó kettős lebenye a közbülső szöglettől kezdve külső szélén finoman 

 fogaz(jtt, illeti'ileg karélyosan csipkcztil, \agy legalább hullámos. A 

 lándzsa szélességénél hosszabb, de meglehetősen vaskos tompa csúcsba 

 nyújtott. 



Szárnyai röviiLk és széL-sck. .\ negyedik és ötödik ujj tőizc csaknem 

 egyforma hosszú, a harmadiké észre\ehetően rövidebb. Az ötödik ujj hossza 

 körülbelül úgy aránylik a harmadikéhoz, mint 10 : 12 s az egész szárny 

 hosszához, mint 10 : 24. .Az öreg\itorla íiz egész lábszárat befogva, a 

 bokán lítllcrjcJ s valamivel elölte tapad a láb oldalára. Farkvitorlája csak 

 a fark legutolsó csigt)lyájának a hegyéi hagyja szabadon s előtte nagyon 

 Inmpa szöget képez. ' A fark hossza az alsó kar hosszánál jóral keresebb. 

 Lába keskeny, de hosszú ; talpa az ujjak közelében hosszában, háfább 

 harántul rcdőzött. 



V'itorlája nagyon vékonybőrü s rendcsen nagyon világos füstszínű; 

 fülei sem sokkal vastagabbak. 



Bundája vörhenyes árnyalatú, szürkés- vagy barnás-fehér, a hátodalon 

 sötétebb. A fiatalok sötétebb színezetűek, bundájuk palaszürke. Az egyes 

 szőrök csak helycnkint kétféle színűek s a kétszinűek is csupán hegyü- 

 kön sötétebbek. 



Koponyája (111. tábla, 4. ábra) kisebb, mint a rokon fajoké; az orr- 

 csontok s a homlokcsont kcizt levő nyeregszerű horpadás mélyebb és 

 szélesebb, homloktájéka pedig magasabbra domborodó, mint a nagy, vagy 

 a kereknyergű patkósdenevér koponyáján, egyebekben azonban a Khino- 

 lophns-ncmct jellemző bélyegeket hordja magán. 



' fíhisiiis .szerint csaknem derékszöget, a mi csak ú^y helyes, ha a farkvitorla 

 szelének a fark irányával alkotott sziigét ertjük. 



