Rhinolophus hipposideros. 109 



Fogazata (III. tábla, 5—11. ábra) 32 fogból áll.' A felső fogsor 

 csökevényes két metszőfoga (III. tábla, 5. ábra i és és 6. ábra) a tompa 

 lándzsaalakú állközti csont (III. tábla, 5. ábra ix és 6. ábra) mellső részé- 

 nek két oldalán áll. A felső fogsor első zápfoga a fogsor vonalában álló 

 erőteljes, csúcsoshegyű fog, mely a második egyhegyű zápfognál csak 

 felényivel kisebb és hegyével mindig messze meghaladja a két szomszé- 

 dos fog koronaperemét (III. tábla, 7. ábra). Az alsó állkapocs második 

 zápfoga „nagyon kicsiny, tompacsúcsu, a szomszédos fogak korona- 

 pereménél kissé magasabbra emelkedik s a fogsor középvonalából kifelé 

 szorult, mindazonáltal úgy, hogy az első és harmadik zápfog nem érint- 

 kezik egymással" mondja. Blasius.'^ Erre nézve megjegyezhetem, hogy a 

 Blasins előadta viszonyok ennek a fajnak magyaroszági példányain is 

 feltalálhatók, így nagyon typikusan tapasztaltam ezt egy selmeczbányai 

 példányon (III. tábla 9. ábra), azonban sokkal gyakoribb eset, hogy az 

 első s a harmadik zápfog koronapereme összeér, a második zápfog a fog- 

 sorból teljesen kiszorul s oly apró, hogy csúcsocskája épen csak eléri a 

 szomszédos fogak koronaperemét (III. tábla, 8. ábra). Ez az utóbbi eset 

 tekintendő általánosnak, mert a kezeim közt levő összes erdélyi példányok 

 (Toroczkó-Szt-György, Kolozsvár, Árapatak, Kisnyires) és sok budapesti, 

 sopronmegyei és selmeczbányai példány is ilyen viszonyokat tüntet fel. 

 A második alsó zápfog különben olykor kihull. Az alsó fogsor első záp- 

 foga körülbelül fél oly magas, mint a szemfog s valamivel magasabb, 

 mint a harmadik zápfog fele. 



Az innyredők (III. tábla, 10. és 11. ábra) száma nyolcz. Az első 

 kettő (gyakran a harmadik is) s az utolsó rendesen folytonos, a közbülső 

 öt azonban a közepén rendesen megszakított, csakhogy kivételesen az 

 első több kisebb darabra szakadhat s olykor az utolsó is meg lehet sza- 

 kítva. Az első öt, vagy hat kettős, magas ívben halad, az utolsó kettő, 

 vagy három csaknem egészen vízszintes. Az első a szemfogakat kciti 

 össze; a második a második zápfogról, a harmadik a második, vagy a 



' Meg kell e helyt cmlitenem, hogy Gichd a fogakról i'rt nagy munkájában (Odonto- 

 graphic, 18.55, p. 12, tab. IV., tig. 14 a, h) egészen hamisan irja és rajzolja le a foga- 

 zatot. Szerinte a fogképlet : 



-1- 1 -t- 1 + 3 miben úev a metsző-, mint az eló'zápfogak száma helytelen. 



3 + 1 -l- 2 4- .3 ' "■' 



\z n írásmódja szerint ez a helyes fogképlet : 



1 + 1 -1- 2 -)- .3 



2 -H 1 + 3 + 3 ■ 



Giebel-nek a rajza is helytelen, azonban mentségére legyen mondva, hogy ő a 

 rajzot Blainville osteographiájából vette át. 

 = Fauna Deutschl., 1857, p. 'M. 



