118 Tüzetes rész. 



Szárnyai meglehetősen rövidek és szélesek. A negyedik és ötödik 

 ujj tűize csaknem egyforma hosszú, a harmadiké észrevehetően rövidebb. 

 Az ötödik ujj hossza körülbelül úg>' aránjlik a harmadikéhoz, mint 10: 12 

 (pontosabban, mint 10 : 11 '80 — 12"20) s az egész szíirn\- hosszához, mint 

 10 ': 25 — ^26 ; * szárnyai tehát aránylag valamivel hosszabbak, mint a kis 

 patkósdenevéréi. Az öregvitorla (plagiopatagium) rendesen a bokáig terjed 

 s közvetetten a bokaiziilet előtt tapad a lábszárra, azonban nagyon 

 gyalíran, különösen a délmagyarországi példányokon, olykor csak a test 

 egyik oldalán, két-négy "í/m.-nyivel a boka előtt éri a lábszárat. .-\ fark- 

 vitorla hátul nagyon tompaszögű ^ s csak az utolsó farkcsigolya végső 

 csúcsát hagyja szabadon. A fark hossza az alsó kar hosszánál körülbelül 

 egy harmaddal kevesebb. ■' Lába hosszú és \-ékony ; talpa az ujjak l\özc- 

 lében hosszában, hátrább harántul ránczolt. 



Vitorlája nagyon vékonybőrű s meglehetősen világos füstszinű, 

 csaknem egészen csupasz, csupán a felső kar alatt s a farkvitorlán a test 

 közelében találunk sorokba rendezkedett gj-ér szőrözetct. 



Bundája meglehetősen hosszú s lágy ; a hátoldalon barnásba hajló 

 világos palaszürke, olykor vörhenyes, máskor tiszta hamuszürke, de tövén 

 mindig fehéres ; a hasoldalon sárgás-fehér. A fiatalok s a nőstények 

 hátoldalukon inkább hamuszürkék, az öreg hímek többnyire fahéjbarnák. 

 Az egyes szőr hegye a hátoldíűon sötétebb barnás. 



Koponyája (l\'. tábla, 4. ábra) valamennyi patkósdenevérünké kíizt 

 a legnag>'obb. Az orrcsontok s a homlokcsont közt levő nyeregszerű 

 horpadás szeles, de a többi hazai fajéhoz képest sekély: homloktájéka 

 határozottan kidomborodó, de alaciouyabb, mint a rokon fajokon s a 

 szárnycsont is rö\idebb, mint a kis, vagy a kerel<nyergű patkósdenevéren. 



Fogazata (1\'. tábla, 5 — f>. ábra) 32 fogból áll. A felső fogsor csöke- 

 vényes két metszőfoga az állközti csont mellső-külső sarkában áll (IV. 

 tábla, 7. és 8. ábra), olykor azonban kivételesen — mint egy pecsenyeszkai 

 példányon tapasztaltam (IV. tábla, 9., 10. ábra) — négy csökevényes metsző- 

 fog képződik ki. A felső fogsor első zápfoga a fogsor vonalából teljesen 

 kifelé szorult, úgy hogj' a szemfog s a második egj'hegj-ű zápfog szo- 

 rosait érintkezik.'^ Az első zápfog oly kicsiny, hogy hegye a két szom- 



' Blasiiis szerint inint 10:25; az én méreteim szerint mint 10:2.5.34 — 25.56 

 —20.02—26.28. 



' Blasius szerint csaknem derékszögű. 



' Kolcnaii szerint a fark hossza az alsó kar hosszának a fele volna. 



' Kivételesen az első zápfog mélyolihcn nyomul be a szomszédos fogak kiizé s 

 ilyenkor, okialról tekintve, úgy látszik, mintlia a szemfog s a második zápfog nem érintkeznék, 

 de ha a fogsort alulról nézzük, meggyőződünk, hogy a fogsor kiizépvonalában mégis érintkezik. 



