Rhinolophus ferrum-equiniim. 123 



kócz), ezt a fajt Déva tájáról kaptam".' Egy további adatot találunk 

 Petényi-nek az „Új magyar múzeum" 1854-iki évfolyamában"^ közzétett 

 alábbi soraiban : „A' nagy patkóczot (Rhinolophus ferrum equinum Daub. ; 

 Rhin. unihastatus Geoffr. ; das grosse Hufeisen) a' budai hegység' Lipót- 

 mező barlangjában; a' dombos orrú patkóczot (Rhin. clivosus Rüp- 

 pel ; hügelnasiges Hufeisen) pedig, melty eddig csak Afrika és Dalmát- 

 országból volt ismeretes, a' siklósi barlangban fedeztem fel. S igy 

 az európai patkócznak valamennyi faja képviseltetik hazánk' faunájában 

 is". Az idézett szakasznak a Rh. clivosiis-r& vonatkozó része is közel- 

 ről érdekel bennünket, mert Petényi-nék. Hermán Ottó-ió\ 1 880-ban Iviadott 

 kéziratában a Rhinolophus ferrum-equinum leirása nincs meg, meg- 

 van azonban a Rh. clivosus Rüppel nevű fajé, ^ mely ugyan nagj'részt ért- 

 hetetlen, azonban a következő szavak : „A mellső, haránt álló pocztaraj, 

 az orrnyilasok tőszomszédságában felemelkedő nyeregnek erősen kiálló 

 közepén csak kevéssel keskenyebb, mint a tompán lekanyarított végén, 

 mely utóbbi észrevehetően fedelesen hajlott, csatornás és a tölcsér felé 

 lekonyult" kétségtelenül azt akarják kifejezni, hogy a nyereg mellső lapja 

 a közepén befűződött, vagj'is keskenyebb, mint a felső, tompán kerekí- 

 tett végén s igy Petényi e szavakban a Rh. ferrmn-eqiiinuni legfőbb 

 bélyegét fejezte ki. Ugj'anezen az alapon kell tehát Petényi-nek a Rh. 

 clivosus Rüp. tartózkodásáról mondott megjegyzését is megítélni, neveze- 

 tesen Petényi-nek ez az állítása : „Az eredetileg Afrikából és Dalmácziából 

 ismertetett fajnak felfedezője Magyarországon dr. Frivaldszky Imre úr 

 volt, ki 1845-ben a Siklós melletti A bal ige ti barlangban buk- 

 kant reá. Magam a Biharban a Bán lakai Magy arb arlangh a n 

 (Ungurestyilor) is megtaláltam" szintén a Rhin. ferrum-cquivmm-oX illeti. 

 Petényi adatainak megerősítését megtaláljuk Frivaldszky Imre mun- 

 kájában, *• hol ugj-ancsak a Rhinolophus clivosus Rüp. nevű fajról a 

 következőket olvassuk: „Ezen ritkább denevérfajt, mely azelőtt Afriká- 

 ból és Dalmácziából volt ismeretes, 1845-ben boldogult Petényi társasá- 

 gában, a baranyamegyei a b a 1 i g e t i barlangban találtuk meg nagyobb 

 mennyiségben ; ^ későbben alkalmunk volt ugj-ane fajt a bihari barlan- 



' Magyar orvosok és természetvizsg. VI, nagygyűl. műnk. Pécs, 1846, p. .380. 



^ Új magyar múzeum, IV. évf. 1854, II. kötet Pest, p. 432. 



^ Természetrajzi Füzetek, IV. k. 1880, p. 258. 



■■ Jellemző adatok . . . , 1865, p. 69. 



^ .Már az a körülmény is, hogy Frivaldszky Imre az abaligeti barlangban „nagyobb 

 mennyiségben" akadt rá a kérdéses denevérfajra, a mellett szól, hogy a nagy patkós- 

 denevérrel volt dolga, mert a Rh. clivosus Rüp. néven szerepelt afrikai denevérről szó 

 sem lehet, a Blasius-tó\ ugyanezen néven ismertetett, de később Peters-töl Rh. fílasii-ra. 

 keresztelt európai faj pedig nagyon ritka s csak egyenkint akadnak reá. 



