l'lecotus auritus. 14,') 



Életmód. 



A hosszúfülű denevér a síkság és az alacsonyahb hegyvidék köz()n- 

 séges áUatja. A magasabb hegyvidéken csak elvét\'c fordul elő, mindazon- 

 által Nager a Központi Alpokban 1500 m. és Fatio a Magas-Engadin-ben 

 (Pontrésina) 1800 m. magasságban is észlelte, (loha Blasius azt állítja, 

 hogy állatunk nem emelkedik felül az erdők övén. Tiibbnyire a városok 

 és falvak nagyobb épületeinek s templomainitk padlásán tartózkodik, 

 nyaranta azonban odvas fákban is elég gyakori. Valamennyi szerző ki- 

 emeli, hogy rendesen magánosan él s nagyon ritkán található társaság- 

 ban ; Altum soha sem talált tizenkettőnél többet együtt, többnyire csak 

 3 — 5-öt. Ezzel szemben határozottan állíthatom, hogy némely, alkalmas 

 helyen nagyobb mennyiségben csoportosul, így Brachnian Emil a jesel- 

 niczai templom padlásán 1899. június 12-én egész rajra akadt, magam 

 pedig 1899. augusztus 26-án egy soproni régi gyár padlásán szintén 

 nagyobb mennyiségben találtam. Margó Tivadar szerint házpadlásokon, 

 faodúkban s a budai hegyek barlangjaiban közönséges, „hol rendesen a 

 többi fajokkal (Vesperugo noctula, Vespertilio murínus és Rhinolophus 

 Euryale) együtt föllelhető". Erre nézve azonban megjegyezhetem, hogy a 

 hosszúfülű denevér, tapasztalataim szerint, külön csüng s a jelzett fajokkal 

 nem keveredik össze. 



Esténkint későn, csak a sötétség beálltával jelenik meg s kertekben 

 és fasorok közt, erdők szélén és erdei tisztásokon vadászgat. 



Köpte ügyes, de lassú, kissé csapkodó s kevéssé változatos. A gyü- 

 mölcsfák koronája körül szálldogálva olykor egy-egy pillanatra megálla- 

 podik a levegőben s így függögetve, szedegeti le a hernyókat és az ülő 

 rovarokat. Röptében nagy kitérővel, ívben kanyarodik vissza. 



Táplálékául, úgy látszik, leginkább bogarak (cserebogár, pattanó 

 bogarak) és hernyók szolgálnak s így az erdő- és mezőgazdaság szem- 

 pontjából nagy hasznot mivel. 



A hideg s az időjárás viszontagságai iránt meglehetősen érzékeny. 

 Tavaszszal nem jön elő márczius utolja előtt s már októberben téli szállá- 

 sára vonul. 



Télire pinczéket, földalatti folyosókat, barlangokat, elhagyott bányá- 

 kat, sírboltokat, vagy nagyobb épületekben levő bolthajtásokat keres fel 

 s vagy szabadon csüng, vagy valamely repedésbe húzódva merül téli 

 álomba. Ily helyeken, Altum szerint, gyakran a horgasszőrű denevér 

 (Myotis Naltcreri) társaságában találják. Kocyan szerint „a fagyok beáll- 

 tával a lakott házakba, a deszkaépítményekbe bújik ; ilyenkor 6 — 8-at is 

 lehet együtt találni, olykor a Vesperugo discolor társaságában." Téli 

 álmából Jeitteles megfigyelései szerint nehezen ébred. 



Méhely : Magyarország denevéreinek monographiája. 10 



