első kétségkívül a hosszúfülű denevér, melyet Gcoffroy 1 8 1 2-ben kiküszö- 

 bölt a Linné-íéle Vespertilio-nemhől s egy új nem : a Plecotiis typusává 

 tett ' s így a Linné-íéle Vespertilio-nemhen csak a Vcspertilio nnirintis L. 

 maradt meg, melyet ezek szerint a nem typusául kell tekintenünk. 



A Linné-féle Vcspertilio murinus azonban nem a Schrcbcr-íéle 

 38 fogú közönséges denevér {Vespertilio murimis Schreber), hanem a 

 Skandináviában gyakori, 32 fogú, fehértorkú denevér {Vespertilio discolor 

 Natterer) s így a Linné-íéle Vespertilio nem-név Keyserling és Blasius 

 által jogtalanul alkalmaztatott a 38 fogú nemre, mert ez a nem-név csakis 

 a Keyserling és Blasius-íéle Vesperttgo-nem 32 fogú alnémet (Vesperus) 

 illeti meg s a 38 fogú nem, melynek a közönséges denevér {Vesper- 

 tilio niiirinns Schreber) a typusa, csakis a Kanp-íéle Myotis nevet 

 igényelheti. 



Mindezt Nilsson, a kitűnő svéd búvár fejtegette először - s tőle 

 ered az a helyreigazítás, hogy a Natterer-íéle fehértorkü denevért (Vesper- 

 tilio discolor) a Vespertilio mnrinns L. név illeti meg, a Vespertilio 

 murinus Schreber fajnevét pedig a legelőször Bechstein alkalmazta myotis 

 fajnéwel kell fölcserélni. Ugyanilyen értelemben nyilatkozott Lilljeborg ^ 

 is s legújabban Gcrrit S. Miller is nyomatékosan hangsúlyozza, * hogy 

 a Keyserling és Blasius-íéle 32 fogú Vesperus alnemre újból a Linné-íéle 

 Vespertilio nem-nevet kell alkalmazni, minden tekintet nélkül arra, hogy 

 oly hosszú időn át tévesen, egy egészen más nemet illettünk vele. 



Úgy látszik, hogy a Nilson-íéle felfogás érvényesülését ez ideig 

 csak Blasius tekintélye akadályozta, a mennyiben Keyserling és Blasius ■' 

 s jó barátjuk Brandt J. F. "' nem ismerték el, hogy Linné Vespertilio 

 ■murinus-a Natterer Vespertilio discolor-}áva volna alkalmazható. Ok 

 ugyanis a Linné által követett synonymiáhól arra következtettek, hogy 

 Linné több rövidfülű fajt kevert össze az ö ninrinus-khím s nem lehet 

 biztosan eldönteni, hogy a Vespertilio discolor Natterer nevű fajt Icell-e 

 rajta értenünk, mint Nilsson hitte, ' vagy pedig a Vespertilio pipistnilus 

 Schreber nevű fajt, mint azt Gray'^ törekedett bebizonyítani. 



' Description de l'Égypte, Manimiféres, IHI'i, p. 112. 



- Skandinavisk Fauna, I. Dággdjuren, 2. edit. 1847, p. 17 — 20. 



" Sveriges och Norges Ryggradsdjur, I. Diiggdjuren, p. 144, jegyzet, 1874. 



■■ North American Fauna No. l'S, Washington, 1897, p. 19. 



» Arch. f. Naturg. 1839, I. p. 293. 



' Mém. Acad. St.-Pétersbourg, 6-sér. IX, sec. part. VII. 18.55, p. 2G. 



' Skandináv. Fauna, Diiggdjuren 1847, p. 17. 



" Magáz. Zool. & Botan. II, p. I.''). 



