Myotis díisycnetne. 103 



manchen Jahren gar nicht", — mint inkább az a nézetem, hogy egy 

 ilyen széles elteijedésű faj idővel hazánk faunájában is elő fog kerülni. 

 Ha eddig minden utánjárásom daczára sem sikerült nyomára jönnöm, ezt 

 a faj ritkaságának tulajdonítom. 



ÉUiiiód. 



A tavi denevér elterjedésének egész területén a ritka fajok köjzé 

 tartozik (Kocb, Altnm). Életmódjában a vizi denevérhez hasonlít, a meny- 

 nyiben szintén vizek körül tartózkodik, azonban a vizi denevértől eltérően 

 csak nagy állóvizek, leginkább mocsaras erdőségek közelében levő csendes 

 tavak körül tanyázik. 



Nappal faágakon pihen, vagy pedig fűz- és nyárfák odvaiban tar- 

 tózkodik s esténkint a sötétség beálltával a tófelület közelében vadászgat, 

 különösen vizi molyokat, éjjeli lepkéket és kérészeket gyűjtögetvén. Röpte 

 meglehetősen gyors és ügyes, de mindig alacsony. 



Koch megfigyelései szerint nyáron kizárólag a sikság lakója, télire 

 azonban rendesen a legközelebb levő s olykor nyári vadászterületétől 

 messze fekvő mészköhegyek tágas barlangjaiba vándorol. Nagy csapatokba 

 nem verődik össze ; tizenegynél többet nem találtak együtt. A bar- 

 langokban nem csomókban, hanem egyenkint csüng az üreg boltozatán 

 és falain, vagy pedig szűk hasadékokba búvik. Blasitis szerint hosszabb 

 téli álmot tart s tavaszszal legközelebbi rokonainál később jön elő ; Koch 

 szerint téli álma nem igen hosszú s nem mély, barlangokban enyhe idő- 

 ben már tél derekán röpköd s egyáltalán hamar fölélénkül. A tavasz első 

 napjaiban egj' ideig még a hegyek közt marad s csak lassan és közbeeső 

 állomásokat tart\-a, vonul a siksági vizek felé ; hasonlóképen őszszel is 

 lassankint húzódik a hegj'ek felé, hol még néhány napig vadászgat, 

 mielőtt nyugalomra térne. 



A tavi denevér Koch tapasztalatai szerint nagyon ingerlékeny és 

 harapós s kézbe véve, vizeletével föcskendi le az embert. 



A fogságot sokáig bírja, de táplálékot nem fogad el. 



A nőstény csak egy fiat szül. 



