Myotis Daiibenlouii, 165 



ídIIíIii Ihiiiirjhiil ' s csaknem egyenesen halad a fül csúcsáig. A fül belső 

 oldalán tíJiibn^ire négy, olykor hat harántredö van. 



A fülfedő (\'lll. táhla, I. ábra) iilIii cri <•/ l-,í,V.s---<'» a fülkagyló köze- 

 pét, de csúcsával a külső fülszcgély horpadásáig emelkedik. Egész hosz- 

 szában meglehetősen egyenes ; közepe táján a legszélesebb ; hegye felé eléggé 

 keskenyedő. Belső széle egyenesen kezdődik s felső negyedében nagyon tompa 

 szög alatt megtörve ismét egyenesen, vagy nagyon lapos doniboriúatban 

 halad az elég hegj^esen kerekített csúcsig. Külső széle a tövén kicsiny 

 háromszögű karélyt hord, alsó két harmadában eg\'enletesen domború, 

 felső részében többnyire egyenesen, vagy enyhén lioniorú és legalább 

 nyomokban csipkézett ívben terjed a csúcsig. 



Szárnyai szélesek. Az ötödik ujj töíze kissé rövidebb, mint a har- 

 madiké, vagy negyediké. Az (itíklik ujj hossza rendesen úgy aránylik a 

 harmadikéhoz, mint 10 : V.i (pontosan, mint 10 : 12'55 — 13"02) s az 

 egész szárny hosszához, mint 10 : 25. A törzshöz szorított alsó kar a 

 szájrés közepéig nyúlik. Az övegvitoría a talp közepéig téried" (Vili. tábla, 

 3. ábra). A farkvitorla hátul hegyes szögben kinyújtott s a fark utolsó 

 ízét és az utolsó előttinek csaknem a felét hagyja szabadon (VIII. tábla, 

 2. ábra). A sarkantyú nagyon hosszú, a boka s a farkcsúcs közötti távol- 

 ságnak a háromnegyedénél is több. 



Lába (VIII. tábla, 3. ábra) nagy; a saroktól a karmok hegyéig leg- 

 alább 9 '"ím hosszú. Farka oly hosszú, mint az alsó kar, a törzsnél jóval 

 hosszabb. 



Arcza a fülek előtt ritkaszörű. A kicsiny ajakmirigyeken néhány 

 hosszú, egyenes szőr áll. A vitorlák csak a törzs körül sűrűbben szőrö- 

 sek, nevezetesen az öregvitorla felső lapja mintegy a felső kar közepétől 

 a czomb közepéig, alsó lapja a könyöktől a térdig húzott vonalig ; a fark- 

 vitorla felső lapja a lábszárak közepét összekötő, alsó lapja pedig a 

 térdeket ívalakban összekötő vonalig szőrös, e vonalon túl a farkvitorla 

 alsó lapját nagyon gyér, de erőteljes, durva szőrözés borítja, a mennyiben 

 a sűrűn menő edényes harántredők szemölcseinek mindegyikén egy-egy 

 érző ."serie áll. A sarkantyú hátsó szélén erőteljesebb szőrök vehetők észre, 

 a fark\-itorla hátsó szélén pedig, a felső oldalon, a szegély előtt eredő 



' Ez a horpadás némely, különüscn fiatal példányon meglehetősen mely s némikép 

 a M. mysiacinus Leisl. viszonyaira emlékeztet. 



* Daday az ö kolozsvári példányáról azt állitja, hogy a repülőhártya „a láb tövén 

 tapad" ; ha ez igaz volna, akkor a tavi denevérrel (Myotis dasycnemc Boie) volna dolgunk, 

 mert ott terjed az öregvitorla a bokáig, azonban Daday-nak eredeti példányán volt alkal- 

 mam meggyőződni, hogy az öregvitorla ott is a talp közepéig terjed. 



