180 Tüzetes rész. 



saroktól kezdve egyenletes domborodású ívben halad a kerekített fülcsú- 

 csig; külső széle a fülfedő belső széle alatt, a szájrés magasságában 

 kezdődik s domborúan halad mintegy magasságának két harmadáig, hol 

 lapos, de határozottan észrevehető horpadás váltja fel. 



A fülfedő (X. tábla, 1. ábra) egészben sarlóalakú, keskeny és nagyon 

 hosszú, a fül hosszának mintegy két harmadával egyenlő s hegyével 

 a külső fülszegély horpadásáig emelkedik. Tövén kis kerekded lebenyt 

 hord, e fölött legszélesebb, innen fokozatosan keskenyedő s elvékonyo- 

 dott ; csúcsán lekerekített hegyben végződik. Belső széle enyhén dombo- 

 rodó, külső széle homorú és csipkés metszésű. 



Szárnyai nagyok és szélesek. A harmadik ujj tőize valamivel hosz- 

 szabb, mint a negyediké s ezé ismét kevéssé hosszabb, mint a harma- 

 diké. Az ötödik ujj hossza többnyire úgy aránylik a harmadikéhoz, mint 

 10:12 s az egész szárny hosszához, mint 10:24. A törzshöz szorított 

 alsó kar vége a szájrés közepéig nyúlik. Az öregvitorla, a szerzők szerint, 

 valamivel a hüvelykujj előtt, a talp szélének mintegy második harmadá- 

 ban csatlakozik a lábhoz, azonban a kezeim közt levő kisnyiresi példá- 

 nyon (gy. Daday) csaknem a hüvelykujj tövéig terjed. A farkvitorla hátul 

 tompa szöget zár be és a farknak csupán végső porczos ízét hagyja 

 szabadon (X. tábla, 2. ábra). A sarkantyú hosszú, a boka s a fark közti 

 távolságnak mintegy két harmadát teszi. A láb közepes nagyságú, a 

 saroktól a karmok hegyéig mintegy 8 '"/« hosszú. 



Fülei s vitorlái vékonyak, áttetszők, világos szürkés-barnák. 



Szőrözete csak a törzs közelében terjed a vitorlákra. A farkvitorla 

 redősen gyűrődött szabad széle hosszú, kampós, lefelé görbült, merev 

 szőrökkel süriin megrakott (azért adtam az állatnak a horgasszőrü nevet) 

 még pedig oly módon, hogy egy sor szőr a fai-kvitorla hátsó szabad szé- 

 léről, a másik pedig a farkvitorla felső oldalán, a szegély előtt ered s 

 a szőrcsúcsok az előbbi sor szőrei közé vegyülnek (X. tábla, 2. ábra). 

 A sarkantyú hátsó széle szintén horgas szőrökkel megrakott, de gyéren, az 

 öregvitorla hátsó széle pedig a boka közelében egyszerűen és g^'éren 

 pillás. A lábujjakat gyér, hosszú, durva szőrözet borítja. 



Bundája nagyon sűrű és hosszúszőrű. Összbenyomás szerint felül vörhe- 

 nyes barnás-szürke, vagy világos sárgás-szürke, alul szennyes-fehér, vagy 

 fehéres. Az egyes szőr a test felső oldalán sötét-barna tövű s világos 

 vörhenyesbarna hegyű, a test alsó oldalán sötétebb tövű s a szőr végső har- 

 mada fehér. A fiatalok határozatlanabb, felül inkább hamvas-szürke színűek. 



A koponya (X. tábla, 3. ábra) gyengén kiemelkedő nyíltarajt hord, 

 az arcz fölött magasra domborodó, homloktájéka a legmagasabb s enyhén 

 lejt a falcsonti tájék felé. 



