186 Tüzetes rész. 



8 '"lm, a szemgödrök közt 4 '"/'", a felső szemfogak töve egymástól 

 2'6 %-nyire van. 



A fogazat (XI. tábla, 4 — 7. ábra) 38 fogból áll. Az alsó állkapocs 

 metszőfogai némely példányokon csak oldalszéleikkel érintkeznek s alig 

 födik egymást, másokon csaknem párhuzamosak a tetőéleik s a fogak 

 nagyobb terjedelemben takarják egymást} A harmadik metszőfog tojásdad 

 keresztmetszetű, szélességénél valamivel hosszabb, a szemfognál jóval 

 vékonyabb. A felső fogsor első metszőfoga le nem koptatott állapotban 

 kéiliegyü, a második hátul kivájt, keresztmetszetben vastagabb s az 

 elsőnél valamivel alacsonyabb. A felső állkapocs második zápfoga az 

 elsőnek legalább kétluirmadát teszi, a fogsorból kissé befelé nyomult s 

 hegyével tetemesen megluiladja a szomszédos fogak koronaperemét ; a 

 harmadik zápfog tövétől rendesen eg}' kis köz által van elválasztva, de 

 kivételesen ép ügy összeér a tövük, mint az elsővel. Az alsó állkapocs 

 második előzápfoga az elsőnél karcsübb, alacsonyabb és keresztmetszet- 

 ben gyöngébb. 



Az innyredők (XI. tábla, 7. ábra) száma hét. Az első enyhe ívben 

 domborodó vagy teljesen egyenes ; vastag és folytonos. A második ép 

 oly vastag és folytonos, de többé-kevésbbé kettős ivű. A harmadik már 

 jóval vékonyabb, kettős ivű s közepén rendesen megszakított, bár kivéte- 

 lesen folytonos is lehet. A negyedik, ötödik és hatodik lefelé görbülő 

 kettős ívű, vékony s a közepén megszakított. A hetedik folytonos és 

 tompaszögű. Az összes innyredők, valamint egyáltalában az egész száj- 

 padlás, sőt még a foghús, a nyelv és a birregő is barnás szaruréteggel 

 bevontak. Az első három, vagy négy innyredö hátsó széle rojtos. Koleiiati 

 szerint' az innyredők száma nyolcz; „az első az innykoronán fekszik, 

 harántul egyenes, közepén kissé megvastagodott", — én azonban ezt a 

 felfogást természetellenesnek találom s a jelzett redőt az innykoronához 

 számítom. 



' Blasiiis szerint az alsó metszőfogak az állkapocs irányában állnak s csak oldal- 

 széleikkel érintkeznek s minden utána következő szerző is ugyanazt állitja, azonban a 

 kinek alkalma volt nagyobb anyagot gondosan átvizsgálni, igazat fog nekem adni, mert nem 

 is olyan ritka eset, hogy az alsó metszőfogak csaknem felig takarják egymást. Minthogy 

 a Mvolis ínyotis-on s más fajokon is hasonló viszonyokról győződtem meg, nem liabozom 

 kijelenteni, hogy ezen, Blasius-tól bevezetett jellegnek nem tudok nagyobb fontosságot 

 tulajdonítani. 



2 Sitzungsber. Akad. Wien, XXIX (10) 1858, p. 345, fig. ül. 



