Myotis niystaciiuis. 201 



orr csúcsát; belső oldalán többnyire hat (olyknr heti harántrednt talfiiuiik. 

 Belső szele a sarokszöglettől kezdődőleg, alsó harmadában enyhe doin- 

 borulatú, középső harmadrészében erösebben domborodik, felső harmadá- 

 ban pedig egyenesen halad a kifelé fordult s tompán kerekített fülcsücsig. 

 A fül külső széle a fülfedő belső széle alatt a szájrés magasságában 

 kezdődik s mintegy magassága feléig domború ívben halad, itt uiclycii 

 bekanyarodik s azután tompa szög alatt fölfelé fordul s egy kis domlxirdaei 

 huUáninial csaknem egyenesen halad a fülcsúcsig. 



A fülfedő (XIII. tábla, 1 . ábra) a fül közepénél s a külső fülszegély 

 horpadásánál mindig magasabbra emelkedik ; gyakran tetemesen meg- 

 haladja a külső fülszegély szögletes kimetszését. Alakjára nézve egyenes, 

 háromszögű, fölfelé elég hirtelen keskenyedő s tompa csúcsú, egyenes 

 hegyben végződik ; ^ a külső széle tövén levő lebenyke fölött a legszéle- 

 sebb ; belső széle egyenes, külső széle alsó felében kissé domború s 

 azután csaknem egyenesen halad a csúcsig. 



Szárnyai szélesek. Az ötödik ujj tőize valami kevéssel rövidebb, mint 

 a negyediké s ezé ismét kissé rövidebb, mint a harmadiké. Az ötödik 

 ujj hossza úgy aránylik a harmadikéhoz, mint 10 : 12 s az egész szárny 

 hosszához, mint 10 : '-'(1. .A fajnak különíisen jellemző bélyege, hogy a 

 harmadik ujj második és harmadik i:e egyenlő hosszú, úgy hogy már 

 ezen tulajdonság alapján is minden rokonától biztosan meg lehet külön- 

 böztetni. Az öregvitorla a hüvelykujj tövéig terjed (XIII. tábla, 2. ábra). 

 A fark\'itorla hátul tompaszögű s az utolsó porczos farkcsigolyát és a 

 megelőzőnek a felét hagyja szabadon. .Azon a helyen, hol a farkvitorla 

 a fark oldalától elválik, úg>- jobbról, mint balról egy kis hártyás lebeny- 

 két veszünk észre (XIll. tábla, 3. ábra), mely a ilf. emarginatus hasonló 

 hártyás karélyára emlékeztet, csakhogy kisebb és kevésbbé kifejezett. A 

 sarkant\-ú rövid, a boka és a fark közti távolságtiak a felénél alig hosszabb. 

 Lába kiesiuy: a saroktól a karmok hegyéig mintegy 7 '"/»' hosszú. 



Az arcz szemölcsös Idemelkedései hosszá bajusz-ser lékkel megrakottak 

 s a felső ajak finom, egyenes szőrökkel szegélyezett. A törzs szőrözete 

 feltűnően hosszú s a test közelében a ^itorlákra is ráterjed, még pedig 

 az öregvitorla felső s alsó oldalán a felső kar közepétől a czomb közepéig 

 húzott \-onalig, a farlívitorla felső oldalán a harmadik farkcsigolya végéig, 

 alsó oldalán azonban csak a fark mentén szőrös, nem számítva az edé- 

 nyes redők szemölcsein álló érző szőröi^et. A sarkantyú s a farlívitorla 

 hátsó széle csupasz. 



' Blasius szerint a fülfedő hegyének legvégső csúcsa kissé kifelé görbül (Fauna 

 netitsclü. lSü7, p. 97), ez azonban nagyon ritka eset. 



