IVar. transsylvanus Daday.] 



Daday Jenő 1885-ben var. Iraiissylvaiius néven a kései denevérnek 

 et^y új fajváltozatát írta le. ' Leírását két alsó-szőcsi és egy tövisí pél- 

 dányra alapította, melyek, borszeszben jól megőrizve, mostanság is az 

 erdélyi múzeum-egylet kolozsvári gyűjteményének birtokában vannak s 

 tanulmányozás czéljából eredetiben jutottak kezeimhez. E példányok gon- 

 dos vizsgálata arra az eredményre vezetett, hogy semmiben sem külön- 

 böznek a typustól, sem a typus leírásaitól, sem Magyarország más vidé- 

 keiről való példányoiítól, de még attól a szilágy-somlyói példánytól sem, 

 melyet maga Daday a faj typikus példányának határozott meg és írt 

 le 1887-ben. '' A Daday-íé\e var. transsylvanus-na.k teliát, mely Bielz 

 németnyelvű reproductiója ' révén egy gráczi értekezésbe is átment, ' sőt 

 a Trouessart-fé\e emlőskatalógus függelékében már alfaj gyanánt szere- 

 pel, •'' az irodalomból kiküszöbölendő. " 



' Orvos-Természettud. Értesítő, Kolozsvár 188.5, III. füz. p. 275. 



* Magy. tud. Akad. Értekez. XVI i7), 1887, p. 19. 

 3 Verh. Siebenbürg. Ver. 1886, p. 81. 



■" Dr. At4g. V. Mojsisovics, Mitthcil. Naturvv. Ver. f. .Steiermark 18S8. Graz 1889, 

 Sep. Abdr. p. 8. 



=• Catal. Mámmal. VI Appendix) 1889, p. 1279. 



* Az állítólagos új válfaj a leírás szerint a typusnál nagyobb, ez : azonban nem 

 áll ; — az a két budapesti példány, melynek méreteit a derék amerikai chiropterologus 

 Gcrrit. S. Miller kózli, ép olyan nagy, mint Daday-nak alsó-szőcsi legnagyobb példánya 

 s ilyen nagyságú öreg nőstény akármennyi van a budapesti V'árosligetben. Daday szerint 

 a var. transsylvanus szájpadján csupán 6 harántrcdö van (hét helyett), ez azonban egyszerű 

 észlelési hiba, mert Daday az innykoronához nagyon közel eső első redőt nem számította. 

 .\ fülek általános alakja, Daday-nak a rajza szerint, csakugyan eltér a törzsalakétól, de 

 csak addig, míg a példányokat vízben kellőkép meg nem lágyítjuk, mert akkor rögtön 

 észreveszszük, hogy Daday borszeszben összezsugorodott, összegyűrt fület rajzolt. Minthogj' 

 a fül belső oldalán levő redők száma egy fajon sem állandó, annak sem tulajdonithatunk 

 jelentőséget, hogy a var. transsylvanus-nak négy helyett állítólag 5 — 6 fülredőjo van. 

 A fülfedö az állítólagos válfajon is teljesen olyan, mint a typus bármely példányán s 

 Daday első rajzán (13. ábra) is teljesen hasonló szabású, mint az összehasonlíthatás kedvéért 

 másolatban közölt Blasius-íé\e ábrán, de nem olyan, mint Daday 14-ik ábráján, mely 

 pedig csak a 13-ik ábrában feltüntetett fülfedő nagyobbítása akar lenni. A mi azt a körül- 

 ményt illeti, hogy az 5-ik ujj kézközépcsontja „kétszerte rövidebb a 3-ikénál, mint a 

 4-ik", az kivételes állapot s különben is a három példánynak csak egyikén és annak is 

 csak a bal szái'nyán észlelhető. Végül, hogy a felső fogsor utolsó zápfogának a „haránt- 

 átmetszete csak kétszer nagyobb hosszátmetszeténél", annak egyszerűen a fog megkopása 

 az oka. 



