ICptcsicus surotiiius. 217 



tanyák küzulcben szeret tartózkudni s nagy épületek előtt fekvő íYikkal 

 kerített tereken, parkokban, mély utak és országutak fölött, fasorok közt, 

 magas állványok körül s régi épületek közelében folytatja vadászatát, de 

 az erdők szélétől sem idegenkedik, sőt Koch szerint olykor a viz fölött 

 is vadászgat. Én mindig tanyák s nagyobb épületek közelében levő szabad 

 terek fölött láttam röpdösni, igy a zalamegyei Puszta-Szt. -Lászlón, a vas- 

 megyei Nagy-Csömötén s a budapesti Városligetben s nem tudok egészen 

 belenyugodni abba, hogy A'orj'a;/ szerint az árvamegi^-ei Zubcreczen „inkább 

 az erdőben, mint a házak közelében" tartózkodnék. Altinn megfigyelései 

 szerint gyakran az utczákon is csapong, de mindig a széles utczák köze- 

 pét követi és a háztetők fölött tartja fordulóit ; keskeny, görbe utczákat 

 és zugokat — a törpe denevérrel ellentétben — nem keres fel. Kolcnali 

 leginkább régi épületekben, sáncz- és várfalakban s tornyokban találta, 

 ritkábban odvas fákban, barlangokban pedig úgyszólván egyáltalán nem. 

 Kocyan szerint Arvamegj'ében „a vén fatörzsek lazán elálló kéreggel s a 

 harkályok elhagyott fészkei" szolgálnak lakóhelyéül, ez az állítás azonban 

 bizonyára más fajra vonatkozik. 



Nagyon gyakorinak nem mondható, azonban mindenkép a gyakoribb 

 fajok közé tartozik s esténkint a fentebb jelzett helyek valamelyikén több- 

 nyire találkozhatunk vele, némely, természetének megfelelő helyen azonban 

 tömegesen is felléphet. 



Röpte, meglehetősen széles szárnyainál fogva, általában lassú és 

 kcvcsbbé ügyes, mint a Vespertilio-, Plerygisies-, vagy Pipistrci! its-ncmckbe 

 tartozó fajoké, de azért korántsem nehézkes és még mindig sokkal für- 

 gébb, mint a .l/_yo//s-nem fajaié. Szárnycsapása szélesre terpeszkedő s 

 nem tesz oly hirtelen fordulatokat és merész zeg-zugos vonalakat, mint 

 az elsőrendű repülők. Minthogy a föld színétől alig 10 — 15 méternyi 

 magasságban szokott vadászni, már a régiek alacsonyan repülő denevérnek 

 nevezték. A zivatarokat megelőző tikkasztó melegben még ennél is ala- 

 csonyabbra ereszkedik alá s legfeljebb 3 — 5 méternyi magasságban száll- 

 dogál, — csak a mikor távolabb eső vadászterület felé siet, szokott 

 20 — 30 m. magasságban egyenes irányban tovasuhanni. 



Vadászatának módja nagyon határozottan jellemzi. Szereti a moz- 

 gását nem feszélyező, szabad teret, azonban minduntalan neki csap egy- 

 egy fa koronájának, hogy a körülötte rajzó bogárságot megdézsmálja, azután 

 tovább suhan, ismét átszel \-alainelyes szabad teret, majd megint k'íirül- 

 röpdös egy-egy facsoportot, hogy újból szabad területre szárnyaljon. 

 Ha prédáját elfogta, nyugodt szárnycsapással evez tova s mialatt egy 

 20 — 25 lépésnyi átmérőjű kört ír le, elkölti zsákmányát ; de ha nem ejtett 

 prédát, még néhányszor nagy gyorsasággal repdesi körül az illető helyet. 



