224 Tüzetes rész. 



A fülek és vitorlák vastagbőrűek, sötét barnásfeketék. A törzs sző- 

 rözete az öregvitorlának mind a két lapján a felső kar közepétől a térdizűletig 

 húzott \'onalig terjed. A farkvitorla felül mintegy a bokákat összekötő 

 \'onalig, alul pedig mintegy a közepéig szőrös. Az arczorr tetején, neve- 

 zetesen a pofamirigyek felső szélén s az állon néhány vékony, egyenes, 

 hosszú szőr áll. 



Bundája — mint frissen gyűjtött báziási példányomon látom — a 

 test felső oldalán sötét feketebarna, sárgásbarna árnyalatú, mi különösen 

 a fej hátulján s a hát közepén és hátulsó részén iii-űiiyos hiuiel kölcsö- 

 nöz a meznek ; a test alsó oldalán hasonló szinü, tle inkább sárgás- 

 szürke árnyalatú ; az állon, a pofa tövén s a fül alatt, valamint az öreg- 

 es farkvitorla felső oldalán a törzs körül vörhenyes gesztenyebarna a 

 szőrözet. Az egyes szőr töve sötét feketebarna, hegye a test felső oldalán 

 csaknem aranysárga, a test alsó oldalán ellenben sárgásszürke. 



A koponya mindenben a Vespcrtilio mnrinns L. koponyájához 

 hasonló, csakhogy valamivel kisebb és gyöngédebb alkotású s & foramen 

 antcorbitale és a szemgödör közt levő, a könnycsont (os lacrimale) felé 

 vonuló taraj (XV. tábla, 2. ábra) sokkal élesebb. A két nyakszirti s a 

 nyíltaraj csaknem derékszögben találkozik s enyhe dombomlattal megy át 

 a nyakszirtcsont pilckeh'ére. A tarajok az érintkezés helyén elmosódoUak. 

 A fejváz hossza 14'5 '"/m, legnagyobb szélessé.ge a nyakszirti tájékon 

 8 %', a szemgödrök közt 3'5 '"/»', a felső szemfogak egymástól \'aló 

 távola 3 "lm. 



A fogazat (XV. tábla, 3 — 6. ábra) 32 fogból áll. Az alsó fogsor 

 metszőfogainak tetőélei egymással párvonalasak, a mennyiben a szélső 

 fogak az állkapocs irányára ferde szögben állnak, úgy, hogy a mellsők 

 részben eltakar ják a hátulsókat (5. ábra). A harmadik alsó metszőfog 

 tojásdad keresztmetszetű, szélességénél hosszabb. A felső fogsor első 

 metszőfoga kéthegyű, mellső hegye hosszabb a hátulsónál ; a fog maga 

 valamivel hosszabb, de keresztmetszetben csaknem oly vastag, mint a 

 második egyhegyü metszőfog, melynek hegye csak kissé alacsonyabb az 



a VesperWio borea!is-sza.\ synonymálni, noha a legtiibben kiemelték, hogy egyebekben a 

 két állat teljesen megegyező. Így Koch szerint a kettő oly' kevéssé különbözik egymástól, 

 hogy „összecserélt borszeszpéldányokon alig tud az ember eligazodni". Meggyőződésem 

 szerint a Koleuati-féXe A. alraliis-t egészen nyugodt lélekkel tekinthetjük az északi den vér 

 synonymjének, a mennyiben az északi denevér némely példányain — Koch tanúsága 

 szerint — a sarkantyúkarély „rendkívül keskeny és könnyen elnézhető" (Jahrb. Ver. Nassau, 

 1862 — 63, p. 477) s így, tekintve a két állatnak minden más jellegben való pontos egybe- 

 vágóságát, bizonyosra vehető, hogy Kolenaii ilyen, nagyon alárendelt sarkantyúkarélylyal 

 ellátott példányokra alapította az ő Aiiiblyoíus airaius-áX. 



