Vespertilio borealis. 227 



A Jcittelcs Utáni idohcn Frivaldszky Iiiiir s(jrolja fel a Központi 

 Kárpátok állatai közt/ de hogy személyes tapasztalatok alapján tenné, 

 abban nagyon kételkedem. Újabban Kocyaii Antal emliti Zuberecz 

 vidékéről (Árvamegye), „ritka" jelzővel.- Meg kell jegyeznem, hogy abban 

 a denevérgyűjteményben, melyet Kocyan Antal az árvamegyei Oravi- 

 c z á n szedett össze s a Nemzeti Múzeumnak engedett át, az északi dene- 

 vérnek két meg nem határozott péltiánya foglaltatott. 



A Nemzeti Múzeum az előbb emiitett példányokon kivül az északi 

 denevérnek még két magyarországi példányával rendelkezik. Az egyiket 

 harmadmagával fedeztem föl eg_\' üvegben, borszeszhen megőrizve, mely 

 „ Vespertilio Fipistrellns" felírással \'olt ellátva. E három példány egyike 

 Myotis niystacinns-na.k, a másik Fipistrellns A'athiisii-nak, a harmadik 

 pedig, nem csekély örömömre, Vespertilio borealis-nak bizonyult. Az álla- 

 tokat 1874-ben Stetter gyűjtötte Tátrafüreden (az eredeti czédula 

 szerint : Schmecks). Az északi denevérnek egy másik példányát, egy fiatal, 

 kopott fogú nőstényt magam fogtam, 1899. június 15-én, a báziási 

 erdő egj'ik sziklahasadékában. Ez az utóbbi adat nagyon figyelemre 

 méltó, mert Európában oly délen fekvő ponton még senki sem gyűjtötte az 

 északi denevért, mindazonáltal hangsúlyoznom kell, hogy a példány meg- 

 határozásánál csak másodrendű jellegekre támaszkodhattam, a mennyiben 

 az egyformán lesúrolt felső metszőfogak épen a legfontosabb bélyeg meg- 

 állapítását tették lehetetlenné s Báziásról minden fáradozásom daczára 

 sem sikerült több példányt szereznem. 



Mindezekből kitetszik, hogy az északi denevér Magyarország északi 

 részein nem épen nagj-on ritka állat, hazánk déli vidékein azonban bizo- 

 nyára csak nagyon kivételesen jelenik meg faunánkban. 



Életmód. 



Az északi denevér azoknak a fajoknak egyike, melyek a vánJor- 

 wiadarak módjára az évszaknak megfelelően változtatják tartózkodási 

 helyüket s e végből messze tájakra is elvándorolnak. Nyár elején még 

 aránylag délibb tájakon tartózkodik, igy Németországban a Harz hegység 

 niíigaslatain, osztrák Sziléziában az Altvateren, elvétve Svájczban a magas 

 Engadine-ben s a Kárpátok kiágazásain, azonban Kolenati szerint már 

 április és májusban, Blasius szerint augusztusban kezd északibb tájakra 

 vonulni s nagvohb számban jelenik meg a balti tartományokban és Omsz- 



' Magy. tud. Akad. Evk., XI (IV) 1865, p. 9. 

 - Természetrajzi Füzetek, XI (1) 1887, p. 4. 



