\'ospertilio iiuirimis. 237 



Kocyaii An'íimegyéböl, Zu he re ez környékéről soroljíi fel ' s a Nemzeti 

 Múzeumban egy, Kocyan gyűjtéséből származó orax'iczai (áiTamegyei) 

 példány \;\x\. Daday Ji'iiő - K o 1 o z s \' á r o 1 1 gyűjtíitt egy péklányt, egy 

 nii'isikal, melyet a h (j m o r <) d - a 1 m á s i b a r 1 a n g b (i 1 kapóit, Ws/u-nis 

 sÍliiIiis né\en irt le s egy harmadikat, melyet ö maga fogott K o 1 o z s - 

 \' á r o 1 1 a külső magyar-utezai ref. templom padlásán, Vcspern^í^o inargi- 

 luiliis C'retzschmar néven ismertetett. '' Daday példányai az erdélyi muzeum- 

 eg\lct kolozsvári gyűjteményében borszeszhen őriztetnek s eredetiben 

 fordultak meg kezemen. 



A Nemzeti Múzeum gyüjtcnienyélien a k('ivctkcz(") termőhelyek \'aniiak 

 képviselve: Oravicza (Árvamegye, gyűjt. Kocyan Antal KSSIJ-ban), 

 Hermanecz (Szepesmegye, gy. Rokosz István 1851.), Nagy-Rőeze 

 (dr. Lendl .Adolf gy.), Budapest (Ludovieeum, 184.3, Dréher István gy.), 

 Budapest (Zugliget, 189(;, dr. Madarász (".yula gy.), Brassó (Méhely 

 Lajos gy.). 



.A budapesti tud. egyetem állattani intézetének gyűjteményében egy 

 ,.\'i-spciiilio pipisircUns Keys. & Blas." felírással ellátott s 1854— 55-ben 

 a Városligetben gyűjtött, to\'ábhá egy „Vcspertilio sp. ?" felírású, 

 1880. június havában az ó-budai nádasban fogott példányt \'nlt 

 alkalmam ehhez a fajhoz tart(iZ('inal< constatálhatni, a miből k'itűnik, hogy 

 néhai Margó Tivadar Q7A a faji nem ismeile s azért nem is \cUe fel 

 Budapest dene\'érfaunájába. 



Életmód. 



A fehértorkú denevér, minden észlelő szerint, az erdős hegy r ni eke kel 

 kedveli s alföldi tájakon csak nagyon elvét\'e mutatkozik. Brassó környé- 

 kén, a barczasági hegyek közt egyike a leggyakoribb denevéreknek, hol 

 a nappalt odvas fákban, meglazult fakéreg alatt, vagj- sziklahasadékíjk- 

 ban tölti, azonban az emberi lakások közelében is szívesen tart(')zkodik 



' Természetrajzi Füzetek \I (1' 1887, p. 4. 



■ .Vlagy. tud. -Akad. Értekez XVI (7) 1887, p. 18, 25, 27. 



^ liz az utóbbi tévedés nem kevésbbé eredeti, mint az előbbi. .-X példánynak (mint 

 a borszeszben kiázott denevérek legtöbbjének) az oregvitorlaja hátsó szélén feliéres sze- 

 gélye van s ezt a tulajdonságot Daday elegendőnek tartotta arra, hogy a szóban forgii 

 állatot a hasonló tulajdonsággal (csakhogy sokkal nagyobb mértékben) felruházott Vfspe- 

 rugo iitarghiahts Cretzsch. (= /'. Kithlii Natt.) nevű mediterrán fajjal azonosítsa. Azt, 

 hogy a \'. margiiiaitts-nak 94, az ő példányának pedig csak 'i'l foga van, tehát egészen 

 más nembe tartozik, egyszerűen nem vette tekintetbe, nemkülönben azt sem, hogy a margina- 

 iiis-nak felső fogsorában az első metszőfog egyhegyű, holott az övén kéthegyű s hogy 

 a marginatus alig valamivel nagj'obb, mint a nn törpe denevérünk, mig az ö példánya 

 sokkal nagyobb és még sok más tekintetben is eltér a mar!;iiuilns-\.ó\. 



