Pteiygistcs noctiila. 251 



A koriii dcne\'ér nemcsak Iki.íív lci;>;yiirsahb s legügyesebb röptű 

 (.ienevérünk, de a legtalánkabb is s ha mindehhez huzzáveszszük arány- 

 lagos gj'akoriságát, beláthatjuk, hogy íJ rovarvilág pnsztitásábaii IhiIliI- 

 mas tcuycző s valóságos áldás az erdőgazdaságra nézve. Harmincz csere- 

 bogarai eszik meg gyors egymásutánban — mondja Altnin — a nélkül, 

 hogy jól volna lakva; a csersodrópillének (Tortrix virhiaiia L.) egész 

 tömegeit pusztítja el s nagy ellensége a búcsújáró pillének és sok más, 

 kártékony erdei ro\'arnak. De Sdys-Longchamps azt hiszi, hogy a korai 

 denevérnek a nagy ganajtúró bogár (Geotrnpes stcrcorarius L.). is gya- 

 kori tápláléka. 



Rendkívüli falánksága az ősz kíizclcdtével még inkább fokozódik, 

 mert hatalmas zsírpárnát kell szereznie, hogy a hosszú téli álmot kibírja. 

 A tél hidege még így is nagyon megritkítja sorait, legalább Altnin a 

 mellett tanúskodik, hogy bármely más fajnál gyakrabban találta megfagyva. 



Egj'es észlelők, így Kolcnali, Koch és Altiun azt állítják, hogy 

 késő őszszel olykor nagy rajokban hagyja el az erdőséget és melegebb 

 tájakra költözik s csak tavaszszal, vagy nyár derekán tér vissza meg- 

 szokott vadászterületére. Kolenati szerint október-november havában a 

 Duna \'idéi<ein gyakran ezerszámra vonul nyugat felé és Koch valószínű- 

 nek tartja, hogy Nassauban is elkíUtözik őszszel s csak a nyár kíizepc 

 felé tér vissza, mert télen hiába kerestette. Én — a nélkül, hogy a köl- 

 tözés lehetőségét tagadnám — sokkal valószínűbbnek tartom, hogy az 

 erdőséget elhagyó rajok nem vonulnak el a vidékről, hanem csak ódon, 

 nagy épületekkel cserélik fel n\-ári tartózkodásuk hel3'ét. Ebben a — 

 Fatio-tól is támogatott — nézetemben főleg az a körülmény erősít meg, 

 hogy az 1898 — 99. évi — minden esetre nagyon enyhe — tél folyamán 

 a korai denevérnek egész serege tanyázott a Nemzeti Múzeum eresze alatt 

 és magas tetőpárkányzata közt, mely enyhe, verőfényes napokon még 

 november elején is éktelen czinczogást vitt véghez a délelőtti órákban. 

 A jelzett tél folyamán Budapest sok más nagy épületében is látták és 

 fogták a korai denevért s a télnek nem volt hónapja, hogy egy-két eleven 

 példányt ne kaptam volna; legutóbb pedig 1899 deczember 7-én hozott 

 egy fiú egy eleven példányt a Nemzeti Múzeumba, melyet a Múzeum 

 kertjében fogott. Valószínűleg így van ez más, szigorúbb telű években is, 

 csakhogy ilyenkor az állatok mély dermedtségben s néma csendben vesz- 

 tegelvén, nem tűnnek fel annyira. Egyébként hazánk más vidékein s 

 Németországban is gj'akran akadtak a fajnak nagy mennyiségben együtt 

 telelő példányaira. 



Téli szállásán, már akár odvas fákban, akár régi épületek padlásán, 

 vagv a falak hézagaiban üti fel tan vaját, mindig nag\- menn\-iségben 



