Pterygistes I-eisleri. 257 



Hazai szerzőink közül az egyetlen K<niiliiilhT ' sorolja fel, azonban 

 mindössze annyit mond róla, hogy ritkább, mint a korai denevér; magyar- 

 országi termőhelyet nem emlit s a fajt valószínűleg nem is ismerte. 



Mindezek nagyon valószinűvé teszik, hogy hazai szerzőink a szőrös- 

 karú dene\-ürt nem ismertek s hogy ez a faj tulajdonképen csak 

 e nninkáJal rcvcii lesz a iiniíjyur fanná biztdsan kiuintatott tagjánl 

 lekinthelö. 



Nekem mindössze három, a Nemzeti Múzeum birtokában levő 

 magyarországi példány állott rendelkezésemre s ezek alapján adtam a 

 fentebbi leirást. Az első példányt Kocyan Antal gyűjtiitte az árvamegyei 

 Ora\'iczán 1883-han, a másodikat Knns:i Károly tanitó küldte be 

 C s a 1 1 ó k öz-S o m o r j á r ó 1 1893-ban, a harmadikat dr. Ma Janis: Gynla 

 gyűjtötte Szt.-G o 1 1 h a rd környékén (Szolnok-Dobokamegyében, 1894. 

 június 14-én). Eredetileg mind a három példány ki volt tömve, én azon- 

 ban a vizsgálat czéljaira \'alamennyit feláztattam s azután borszeszben 

 állitottam fel. 



ÉLíuiÓlI. 



A szőröskarú denevér, \-alamennyi szerző tanúsága szerint, leginkább 

 a magasabb hegyvidék erdőségeiben tartózkodik, azonban Koch szerint, a 

 sikság nagy erdőségeiben, és parkokban is feltalálható. Hegyes vidéken a 

 hóhatárig emelkedik s Kocli szerint az Alpokban nyaranta az alpesi 

 denevérrel (Pipislrellns manrns Blasius) együtt a legmagasabb régiókban 

 is megfordul. Faiio szerint Svájczban csak Bern és Uri nevű cantonok- 

 ban akadtak rá, hol 1500 m. magasságig nj'omúl, Kolenali szerint a 

 Harzban az erdőöv legfelső határáig megy, AlUim a Harzban, BJasins 

 pedig a Szt.-Gotthardon észlelte. A három ismeretes magyarországi pél- 

 dány közül kettő egészen más viszonyok közt találtatott, a mennyiben 

 Csallóköz-Somorja vidéke typikus alföld és a szolnok-dobokamegyei 

 Szt.-Gotthard környéke is csak mintegy 300 m. magas dombvidék. 



Tartózkodási helye — ugyancsak a szerzők állítása szerint — a 

 lombos erdő, sőt Altnnt szerint egyenesen jellemző állatja a lombos 

 erdőnek s nagy szívóssággal ragaszkodik az erdőhöz, még nagyobb 

 mértékben, mint a korai denevér, mert ez utóbbi olykor el is hagyja az 

 erdőt s az erdőszélek és tisztások fölött röpdös nagy magasságban, holott 

 a szöröskarú denevér csaknem kizárólag a nagy kiterjedésű komor ren- 

 geteg lakója, melj-et valamely kisebb erdőségben hiába keresnénk. 



Fatio szerint társaságban él és odvas fákban, vagy régi épületek 



' Synops. Siiugeth. 18.57, p. 41. 

 Aít'helv : .Magyarorsz.ás denevéreinek nionoíjrapliiája. 1 * 



