258 Tüzetes rész. 



eresze alatt ; Kolenati szerint erdei odvas fákban, leginkább álló vizek 

 szomszédságában tartózkodik, sőt a Harzban (Clausthal) házakban is 

 található és nyárban is tuczatszámra verődik össze. Koch megfigyelései 

 szerint szállásának megválasztásában nagyon óvatos, a legszűkebb réseken 

 át nyomul be a faüreg belsejébe s itt társaságban, gyakran tuczatszám 

 csoportosulva telel át. Nj'áron is hozzáférhetetlen helyeken tartózkodik s 

 mivel nehezen lehet megszerezni, talán ritkábbnak tartják, mint a milyen 

 valóban. 



Esténkint nagyon korán jelenik meg. Koch szerint olykor már 

 fényes nappal, Kolenati szerint a sötét erdőségekben már déltájban kezdi 

 vadászatát. 



Röpte nagyon sebes és merész: ügyességben és kitartásban — 

 mondja Kolenati — még a korai denevéren is túltesz. Különböző bogarak- 

 ból álló prédáját hirtelen czikkázó mozdulatokkal a legmagasabb fák 

 sudara fölött vadászsza. Az erdőgazdaság szempontjából ép oly hasznos, 

 mint a korai denevér. 



Téli álma szakadatlan, de nem olyan hosszantart('), mint a korai 

 denex'éré. Eső és hideg iránt is érzéketlenebb amannál. 



Termetéhez képest nagyon erős. Koch szerint haragos és harapós 

 s gyakran és meglehetősen hangosan czirreg. 



A nőstény mindig két fiat szül. 



7. Genns (Néni). Pipistrellus K'aup. 



182ü. Pipistrellns K a u p, .Skízziite Entwickl. Gesch. u. natürl. 



Syst. d. Europ. Thierw. 1. p. 98. Typus : Vesperiilio pipi- 

 strellns Schreb. 

 1839. Vesperngo K e y s e r 1 i ng & B 1 a s i ii s, Arch. f. Naturg. 5 Jhrg. 



I. p. 312, 317 (part.). 

 185(5. Xannngo Kolenati, .Alig. Deutsch. Naturhist. Ztg, Dresden, 



Neue P'olge II. p. 131, 169 — 172. (A Nathusii. pipistrellus 



és Kulilii fajokra alapítva). 

 185(3. Hypsugo Kolenati, 1. c, p. 131, 1()7— 1(39. (A uuinrus 



és Krasclieninikoivii fajokra alapítva). 

 18G9. Vesperngo F a t i o, P^aun. \'ertébr, Suisse, I. p. 52 (part.). 

 1870. Vesperngo Fitzinger, Sitzungsber. Akad. Wien, LXIl. Juli- 



Heft, p. 30. (part.). 

 18()4. Scotophilns H. Allén, Monogr. N. Amer. Bats, p. 27 (part., 



nec Scotophilns Leach). 



