I'ípistrcllus pipislrellus. 2G7 



a két második zápfogat köti össze, folytonos, többc-kevésbbé magas és 

 kettős ívű ; közepén gyakran szögletben megtört s hátrafelé egyenes csapot 

 bocsát, mely azonban nem jellemző, mert hiányozhatik is. A harmadik 

 a harmadik /,-'ipfogr('>l indiil ki, alacsonyabb i\'ű, kíizepén megszakított, 

 de két fele teljesen össze is érhet (egy semesnyei példányon). A negyedik 

 az előbbihez teljesen hasonh) s a negyedik zápfogról ered. Az ötödik és 

 a hatodik az utolsó zápfogról ered s a harmadik és negyedik redőhöz 

 hasonló ; — kettejük közt olykor eg_v vékonyabb, többszörösen megszakí- 

 tott, számfeletti redő képződik ki. A hetedik nagyon tompaszögű, csaknem 

 egyenes, kifelé eső két vége bunkósan duzzadt, — olykor folytonos, azon- 

 ban gyakran a közepén meg is szakadhat (nl.'ih-hiposhányai, semesnyei 

 és soproni példányokon^. 



.\ birregő (tíóknyelv), vagyis a nyelv hegye alatt fekvő izomkészülék, 

 melyet Kohiiati „Schwirrzunge" néven az összes európai fajokon megvizs- 

 gált, leirt és lerajzolt, mint a XIX. tábla í). és 10. ábrája igazolja, különböző 

 alakban lép fel ; csak annyi állandó rajta, hogy a hegyén egy apró 

 középső csücsök van, melynek két oldalán több ujjalakü lebenyke vehető 

 észre. E szervnek egész sorozatát vizsgáltam meg, de alakban annyira 

 változatosnak találtam, hogy rendszertani fontosságot nem tulajdonithatok 

 neki s utólag \'alamennyi faj leírásából kiküszíiböltem. 



