288 Tüzetes rész. 



A fajnak nagyon fontos ismertető jegye az aránylag vékony, de 

 nagyon hosszú (9'6 — 10 '%) hímvessző (pcnis) (XXI. tábla, 8. ábra). 

 Ez a szerv a Pipistrelliis-nem valamennyi faja közt ennél a leghosszabb 

 s a benne rejlő monycsontnál (os priapi) fogva (legalább azon a két 

 indiai, borszeszben conservált példányon, melyet Oldfield Thomas űr szí- 

 ves közvetítésével a British Museumtól kaptam cserébe) nicrevun felálló. 

 Teste alsó felében gj'éren rövid szőrrel borított, a fityma hosszabb szőrű. 

 A fitymából (praeputium) kiálló makkcsűcs (glans) alatt a has felőli olda- 

 lon sekély, csupasz barázda ötlik szembe. A monycsont 5 '"/"» hosszű 

 és 0'3 % széles ; alsó vége hosszűkás, fordított szívalakű, alul öblös, 

 felső \'ége \-illásan két csaknem egyforma hosszű, hegyes \'égű ágra 

 oszlik s az egész csontot erőteljes velőüreg járja át (XXI. tábla 9. ábra). 



A fejet és a két szem kíizti arczrészt meglehetősen hosszű, sűrű 

 szőrözet boritja ; a fülek előtt, a szemek körül s az arczorr végén csak 

 apró, szétszórt szöröcskék és egyes hosszű tapintó szőrök állnak. A törzs 

 szőrözete az öregvitorla felső oldalán a felső kar első harmadától a térd- 

 izüleűg hűzott vonalig, a fark\'itorlán pedig a térdeket ivben összekötő 

 vonalig terjed. Az öregvitorla alsó oldala a felsőhöz hasonló terjedelemben, 

 a farkvitorla alsó oldala pedig a térdizületeket ivben összekíitő vonalig 

 szőrös, gyéren eloszolva azonban az edényes redők mentén a térdektől 

 a fark két harmadáig hűzott vonalig folytatódik a szőrözet. 



Bundája felül sötét feketés-barna, kissé fakóbb szőrcsűcsokkal ; alul 

 barnás-szürke. Az egyes szőr a hátoldalon egyszínű barna, a hasoldalon 

 töven feketebarna, hegye pedig szennyes fehéres-szürke. 



Fülei s vitorlái vékonybőrűek, feketebarna színűek. 



A Ivoponj-a (XXI. tábla, 2. ábra) egész megjelenésében a P.pipislrelliis 

 és P. Xűihnsii koponj^aalkata között áll ; nyakszirti tájéka még valamivel 

 magasabb a homloktájéknál, de a homloktájék már sokkal magasabbra 

 emelkedik, mint a törpe denevéren s az arcz és a koponya tetővonala sokkal 

 kevésbhé lejtős, az orrcsonti és falcsonti horpadás pedig nagyon sekély. 



Fogazata (XXI. tábla, 3 — 7. ábra) 34 fogból áll. Az alsó metsző- 

 fogak csak oldalszéleikkel érintkeznek. A felső fogsor metszőfogai a 

 P. Nalliiisü viszonyaira emlékeztetnek, a mennyiben a fogak ép oly 

 karcsúak és hosszűkások mint ott s csűcsaik aránya is azonos. Az első 

 kéthegyű, külső csűcsa apró, kisebb mint a P. Natlmsü-é s az első 

 csűcsnál jóval alacsonyabb. A második fog egyhegyű, csűcsa hosszabb, 

 mint az első fog -második csúcsa, de nem annyival, mint a P. Nathnsii-n. 

 Nevezetes, hogy ez a három csűcs soha sem tart széjjel, mint a P. 

 pipístrelhi s-on és a P. Nathnsii-n, sőt ellenkezőleg többé-kevésbhé, oly- 

 kor nagyon határozottan (XXI. tábla, 5. ábra) összetart. A felső fogsor 



