Miniopterus Schreihersii. 295 



A fark hosszú, a fej és törzs együttes hosszánál is husszahb. A láb 

 hosszú és karcsú ; a Itíbujjak csaknem egyforma hosszúak. 



Az egész fejet sűrű, lágy szőrözet borítja, úgy hogy csak az arcz- 

 orr hegye és a rövid fülek csúcsa áll ki a tömött bundából. A pofa- 

 niirigyckrol hosszú érzöszőrök erednek. A test szorözete a törzs közelében 

 a vitorlákra is ráterjed, még pedig az öregvitorla felső oldalán a felső kar 

 első harmadától a czomb közepéig, alsó oldalán pedig a felső kar köze- 

 pétől a térdig húzott vonalig s az alsó kar mentében finomszörű szalag 

 húzódik a kéztöig. A farkvitorki felső oldala csak az első farkcsigolyáig 

 szőrös, alsó oldtilán pedig a fark tövén \'an némi kevés hosszú szőr, de 

 első felében szétszórt, tinóm szőnizct bontja. 



A vitorlák szine világos szürkés-barna, a füleké áttetszőbb, hús- 

 vörösbe hajló. A bunda színezete nagyon változékony. A mi példányainké 

 felül barnás-szürke, alul halaványabb fehéres hamvas-szürke, az észak- 

 afrikai száraz homokos tájakon élő állatoké — Dobson szerint — alul 

 is, felül is egyneműen világos-szürke, a dél-afrikaiaké sokkal sötétebb s 

 a szőrcsúcsok általában vörhenyes-szürkék, valamint füleik és vitorláik is 

 sötétebbek. Az egyes szőr töve sötétbarna, hegye világosabb. 



A koponya (XXII. tábla, 2 — 4. ábra) jellemző tulajdonságait már a 

 nem leírásában kiemeltük. A koponya hossza lő'S '%>, legnagyobb szé- 

 lessége 8'5 '%>, a szemgödrök közt 3'8 Hn széles ; a felső metszőfogak 

 töve 'i'8 '%1-nyire van egymástól. 



A fogazat (,XXII. tábla, 5—7. ábra) 36 fogból áll. Az alsó metsző- 

 fogak oldalszéleikkel csak érintkeznek, nem födik egymást. A felső fogsor 

 első (belső) metszőfoga \'alamivel alacsonyabb a másodiknál ; ^ kéthegyű, 

 de külső hegye alacsony s tompa. .A második metszőfog egyhegyű. A 

 szemfogak erőteljesek, egyenesek, koronaperemük alacsony. A felső fog- 

 sor első egyhegyű zápfoga Blasius szerint csaknem ép oly széles, de 

 csak fél olyan hosszú, mint a második, a magyarországi példányokon 

 azonban sokkal keskenyebb a másodiknál és koronapereme nagyon széles 

 (1. 5. ábra). Minthogy az első zápfog a fogsorból csak kissé nyomult 

 befelé, testességénéi fog\'a széles hézagot okoz a szemfog s a második 

 zápfog csúcsai közt. A második felső zápfog a mögötte következő több- 

 hegyűnél jóval hosszabb. Az alsó fogsor három egyhegyű zápfoga közül 

 az első kettő körülbelül egyforma hosszú, a harmadik jóval hosszabb s 

 erősebb és oly magas, mint a többhegyű zápfogak. 



Az innjTedők (XXII. tábla, 7. ábra) száma az innykoronán kivül 



' Dobson fordit\'a mondja (Catal. Chiropt. p. 78. , Blasius szerint a két fog egy- 

 forma hosszú (Fauna üeutsclil. 1857, p. 47.). 



