nyolcz. A szemfogak tövét összekötő első redő kissé hullámos, csaknem 

 egyenes, a második az előbbihez hasonló, vagy gyenge ívben fölfelé 

 hajló, a harmadik a közepén hátrafelé irányult csúcsocskát bocsát s a 

 megelőzőkkel együtt folytonos ; a következő négy a közepén megszakí- 

 tott és hátrafelé görbült ; az utolsó rövid és széles V-alakü. 



Földrajzi elterjedés. 



A hosszúszárnyú denevér Európa és Ázsia déli s Afrika északi és 

 déli részein, továbbá Madagascar szigetén, az indomaláji szigetvilágon, 

 Uj-Guineában és Ausztráliában honos. Európa országai közül déli Franczia- 

 országból, Spanyolországból, Svájcz nyugati részéből, Olaszországból, 

 Ausztriából, Magj^arországból és Oroszországból van kimutatva. 



A faj fölfedezése Magyarországhoz fűződik. Schreibers Károly pozsonyi 

 születésti hazánkfia, a bécsi császári múzeum egj'kori igazgatója, midőn 

 a francziák elől a császári állattani múzeummal Temesvárra menekült, a 

 bánáti ú. n. kolumbácsi ' s a Veteráni barlangban fedezte föl 1809-ben 



Nyilván a Coronini l'alu mellett levő Lcgj'-barlangban. 



