gozatában ^ Nagy-Szebent elhagyja s e helyett Gyulafehérvárt említi és 

 kiemeli, hogy a borsódmegyei tapolczai barlangban, a homoróci-almási 

 barlangban és Soborsinen igen gyakori. Petényi Salamon posthumus dol- 

 gozatában - olvassuk, hogy ő 183íi-ben a V e t e r á n i, 1841-ben és 1846-ban 

 az aggteleki, 1845-ben az a bal ige ti s 1854-ben a sebes és fekete 

 Körös mentén tátongó barlangokban „jelesen a Pestere melletti P i v n i c e 

 és a Belényes melletti Fericse barlangokban" találta meg. 



A hosszúszárnyú denevért külföldi szerzők is több izben említik 

 Magyarországról, így Natterer a faj első leírója a k o 1 u m b á c s i bar- 

 langból;'' Blasins a Bánátból' és különösen Kolanati'' számos magyar- 

 országi termőhelyről, melyek közül mint személyes tapasztalatból eredők, 

 a követlcezők érdekesek: Kapós falva három barlangja Szepesmegyé- 

 ben, a s z i 1 i c z e i jégbarlang Abauj-Tornamegyében, H a n d 1 o v a Kikehag 

 mellett Nyitramegj'éhen, a demény falvi Sárkánybarlang Liptómegyé- 

 ben s a j aszói barlang Abaujmegyében. 



A Nemzeti Múzeum gyűjteményében a következő termőhelyeken 

 gyűjtött példányok foglaltatnak: aggteleki barlang (gy. Petényi 

 Salamon, 1841 .) Hámor (Herman-barlang, Borsodmegye, gy. dr. Madarász 

 Gyula 1894. jún. 7.), Budapest (Zugliget, gy. dr. Madarász Gyula, 

 1896. szept. 12.), vörösvári barlang (Pestmegye, gy. dr. Lendl 

 Adolf, 1898. niárcz. 16. és 1899. márcz. 20.), Légybarlang (Coronini 

 falu mellett az Al-Dunán, gy. Pável János. 1898. júL), pl a v i se vi c zai 

 Felső-Denevérbarlang (az Al-Dunán), gy. Brachman Emil 1899. jún. 12.). 



Életmód. 



A hosszúszárnyú denevér kizárólag az emberi lakásoktól távol eső 

 barlangokban és nagy romok földalatti folyosóiban tartózkodik. Hazánknak 

 csaknem valamennyi barlangjában feltalálható. A társas életet kedveli s 

 helyenkint állítólag roppant mennyiségben esoportosúl. Petényi így ír "' 

 róla: „Ki az aggteleki barlangot meglátogatta, s ott az úgynevezett -Denevér- 

 csarnokot« is figyelmére méltatta, vissza fog még emlékezni az ott látott 



' Magy. tud. .Akad. Értekez. .\VI (7) IS.Sfi, p. :!.'"). 



' Természetrajzi Füzetek, IV. líi.Sü, p. -!S7. 



■' Kuhl, Deutschl. Fledermíiu.se. Wettcrau. .Annál. IV. KSH), p. 41. (Dobson után). 



* Fauna Deutschl. 1857, p. 48. 



' .Vlonogr. europ. Flederm. 1860, p. I2tí. Koleiiali e \\e]yen a „golubáczi barlangról" 

 is szól s határozottan megmondja, hogy az Szerbiában van. A magyar parton ezzel szem- 

 ben fekvő és tévesen szintén goluháczi-, vagy kolunihácsinak nevezett barlang a Coronini 

 falu mellett fekvő „Légybarlang." 



" Új magyal' múzeum, IV. 1854, p. 4cil. 



