8 



ellentétben a DAR\viN-féle természetes kiválogatódással. Nézetem szerint 

 Eimer csak abban tévedett, hogy az orthogenesist a hasznosság szem- 

 pontjától függetlenítette, holott a szervezet minden, mechanikai okok- 

 ból létrejött változása már ön n önmagában is hasznos 

 r e a c t i o, a melyre a szervezetnek az illető viszonyok közt szüksége 

 van, mert csakis az a faj maradhat fenn, a mely a külső ingereknek 

 megfelelő, azokkal egyensúlyt tartó szervezeti változásokat tudott 

 létrehozni. 



Jó lélekkel állíthatom, hogy vizsgálataim folyamán nyomát sem 

 találtam oly jelenségnek, a mely a neovitalisták tanításának támoga- 

 tásául szolgálhatna. A Spalax-í aj ok fejlődése folyamán beállott minden 

 szervezeti változás mechanistikus okokra vezethető vissza s a fajok 

 átformálódásának magyarázatában sohasem éreztem szükségét annak, 

 hogy bármilyen immateriális vagy supraindividuális tényező föltevésé- 

 hez folyamodjam. Meggyőződésem szerint a szervezet czélszerü 

 alkalmazkodása teljesen megérthető a Lamarck- és 

 a Darwin-í éle tényezők egymást kiegészítő, köl- 

 csönös hatásából s teljesen fölösleges bizonyos a szervezetben 

 rejlő czélirányosság, vagy valamely a szervezeten kívül álló immanens 

 czélszerűség közelebbről nem elemezhető erejének a föltevése. 



Végezetül még csak azt hangsúlyozom, hogy a midőn tanulmá- 

 nyaim meggyőző bizonyítékokat szolgáltatnak a fajoknak egymásból 

 való keletkezésére, ezzel nemcsak a származástan igazságát 

 teszik kétségtelenné, hanem egyúttal — a többek által hangoztatott 

 független fejlődés ellenében — a fajok vérrokon- 

 ságát is igazolják. 



Ezekben körvonalozván müvem irányát és tartalmát, a midőn 

 még hálás köszönetet mondok a Magyar Tudományos Akadémia 

 Mathemathikai és Természettudományi Bizottságának, hogy e munka 

 megírásával megbízni s annak megjelenéséről is gondoskodni kegyes- 

 kedett, könyvemet azzal a meleg óhajtással bocsátom a nyilvánosság 

 elé, hogy ne csak pillanatnyi újdonsága, hanem egyik maradandó 

 forrása is legyen a tudományos zoológiának. 



Egész tudományos pályámon azt az elvet vallottam, hogy a ter- 

 mészetvizsgáló a természet alkotásainak ne csak leírója, hanem 

 egyúttal értelmezője is legyen, mert a természettudomány csak 

 így válhatik az egyetemes gondolkodás tényezőjévé. Ezúttal is ennek 

 az elvnek a megvalósítására törekedtem s hazai tudományosságunk 

 érdekében óhajtanám, vajha mennél többen követnék a búvárkodásnak 

 azt az irányát, a mely a tapasztalati tények megfigyelésének benső tar- 



