13 



többé-kevésbbé eltakarják őket a szomszédos csontok (2. és 3. rajz, 

 P<z). Ez pedig akként megy végbe, hogy a felső nyakszirtcsont, a két 

 pikkelycsont s a két homlokcsont nem egyesül igazi varratban a falcson- 

 tokkal, hanem elsőben is a hom- 

 lokcsontok hátsó része ráborul a 

 falcsontok elejére, azután a pik- 

 kelycsontok belső része ráfekszik 

 a homlok- és a falcsontok oldal- 

 részére s végül a felső nyakszirt- 

 csont ráfekszik a falcsontok hátsó 

 részére. Mindezek, a falcsontokra 

 köröskörül rátelepedő csontok, az 

 állat életkorával lépést tartva, 

 mintegy a falcsontokon csúszva 

 növekszenek szabad szélükön a 

 koponya közepe felé, úgy hogy 

 végül — különösen a Macro- 

 spalaxok csoportjában — a va- 

 lójában igen nagy fal- 

 csontoknak csak kicsiny 

 része látszik felülről. 1 

 Az eltakarás mértéke fajok sze- 

 rint nagyon különböző, mert pl. 

 a Sp. Ehrenbergi (I. tábla, 1. rajz), 

 hungaricus (I. tábla, 7. rajz), mi- 

 crophthalmus (II. tábla, 6. rajz), 

 stb. falcsontjai öreg korukban is 

 nagyoknak látszanak, ellenben a 

 Sp. graecus (II. tábla, 2. rajz), 

 vagya Sp. giganteus-éi (II. tábla, 

 7. rajz) legnagyobbrészt el van- 

 nak födve. 2 Idős példányok fal- 

 csontjai erőteljes nyíltarajt (crista 



2. rajz. A Spalax monticola dolbrogeae 

 Mill. újszülött példányának koponyája 

 felülről, kétszer nagyítva. / = froníale 

 (homlokcsont), fio = foramen infraorbitale 

 (orrtövi lyuk), im = intermaxillare (áll- 

 közti csont), j = jugale (járomcsont), 

 n = nasale (orrcsont), pa = parietale 

 (falcsont), pm = petromastoideum (szikla- 

 csecscsont) , rs = ramus superior processus 

 zygomatici ossis maxillaris (a felső áll- 

 csont járomcsonti nyújtványának felső 

 ága), so = snpraoccipitale (felső nyak- 

 szirtcsont), sq = squamosum (pikkely- 

 csont) . 



1 A Spalaxokra tehát nem illik rá WEBER-nek az az állítása (Die Sáugetiere, 

 1904, p. 472), hogy a rágcsálók falcsontjai csekély terjedelmüknél fogva csak 

 alárendelt mértékben vesznek részt a koponyatető alkotásában. 



2 A falcsontoknak a pikkelycsontok által való eltakarását Satunin mutatta 

 ki a Spalax giganleus-on (Mitteil. d. Kaukas. Mus., III, 1907, p. 71, tab. III, fig. 

 1 — 4), ő azonban még nem vette észre, hogy a falcsontokat a homlok- és a felső 

 nyakszirtcsont is eltakarja s hogy a pikkelycsont a homlokcsont hátsó részét is 



