14 



sagittalis) viselnek (3. rajz, cs), a mely a Micro- és a Mesospalaxokon 

 a homlokcsontokra is kiterjed. 



A homlokcsontok (ossa frontalia) nagyok, a két szemgödör közt 

 erőteljesen befűződöttek s ennek következtében keskeny homlokszorost 

 (isthmus frontális) alkotnak, a mely az életkor haladásával mindinkább 

 megszűkül (2. és 3. rajz, /). A homlokcsontok két oldalt egy-egy rövid, 



de az életkorral növekvő szem- 

 gödri nyújtványnyal (processus 

 praeorbitalis) csatlakoznak a felső 

 állcsont járomcsonti nyújt ványá- 

 nak felső ágához (5. rajz, ppo) és 

 - a hol megvan — a könycsont 

 nyújtványához is ; elülső oldal- 

 sarkukból keskeny, a felső áll- 

 csont és az állközti csont közé 

 nyomuló nyújt vány eredhet, a 

 mely az egyes fajokra meglehe- 

 tősen jellemző, de számos fajon 

 hiányzik ; — ezt az utóbbi nyújt- 

 ványt orrtövi nyújt ványnak 

 (proc. nasobasalis) nevezem (5. 

 rajz, nb). Némely fajokon még 

 a homlokcsont elülső széléről az 

 állközti s az orrcsont, továbbá a 

 két orrcsont közé nyomuló vé- 

 kony nyúj tvány is előfordul ; 

 ezek közül az előbbit orr-áll- 

 közti (proc. naso-intermaxüla- 

 ris), az utóbbit pedig orrközti 

 nyújt ványnak (proc. intcrnasa- 

 lis) mondom (5. rajz, ni és in). 

 Az orrcsontok (ossa nasalia) alak 

 és nagyság tekintetében fajok szerint különbözők, azonban mindig 

 elül a legszélesebbek s hátrafelé többé-kevésbbé keskenyedők. A két 

 orrcsont elülső részében már újszülött példányokon is teljesen össze- 

 forrt (2. rajz, n), azonban hátulsó harmadában gyakran még öreg pél- 



3. rajz. A Spalax monticola tur cicus 

 felnőtt koponyájának homlok-faltáj éki 

 része felülről, kétszer nagyítva, cl = 

 crista lambdoidea (nyakszirti taraj), 

 cs = crista sagittalis (nyíltaraj), / = fron- 

 tale (homlokcsont), fio — foramen infra- 

 orbitale (orrtövi lyuk), im = intermaxil- 

 lare (állközti csont), n == nasale (orr- 

 csont), pa = parietale (falcsont), sq = 

 squamosum (pikkelycsont). 



elfödi. Nehring még azt hitte, hogy az idősebb példányok falcsontjai a nyíltaraj 

 kifejlődése következtében keskenyednek meg (Sitz.-Ber. Ges. naturl. Fr. Berlin, 

 1897, p. 167.). 



