45 



a hátsó-külső redő alakul át zárt zománczszigetté (4. rajz), úgy hogy a 

 meglettkorú állatnak ezen a fogán három zománczsziget van, a melyek 

 azonban az elaggott példányokon teljesen lekopnak. 



M. 2. sup. Ez a fog a rendelkezésemre álló legfiatalabb fokon két 

 patkóalakú félből összeforradt, fordított S-alakú rágólapot tüntet fel, 

 a melyet egy belső s egy külső zománczredő jellemez (5. rajz). A fejlődés 

 további folyamán a belső redő öbölvége két egymás felé törekvő zománcz- 

 nyújtvány által elszigetelődik s a nyújtványok összeolvadása után zárt 

 zománczszigetté alakul (6. rajz). Később ugyanezen redő külső végéből 

 keletkezik a második, a külső redőből pedig a harmadik zománczsziget, 

 úgy hogy a meglett fog három zománczszigetet visel (7. rajz). Nevezetes 

 és több más fajjal szemben nagyon jellemző, hogy az első (legelülső) 

 zománczsziget a belső zománczredő öblének 1 e- 

 füződése által jön létre. 



M. 3. sup. Ennek a fognak a rágólapja a rendelkezésemre álló leg- 

 fiatalabb fokon egy elülső s egy hátulsó, nagyjában patkóalakú részből 

 áll, a mely meglehetősen éles ormójú és együttvéve fordított S-alakot 

 formál (8. rajz). A rágólapnak ez a két fele a további fejlődés folyamán 

 elsőben is akként olvad össze, hogy az elülső patkó külső vége össze- 

 forrad a hátsó patkó belső végével, a midőn a rágólapot egy belső 

 s egy külső zománczredő jellemzi (9. rajz) . Később 

 a két fél még a belső és a külső szélén is összeolvad, ennek a sorrendje 

 azonban nem állandó (10. és n. rajz), úgy hogy a fogon m a j d x s a k 

 a külső, majd csak a belső zománczredővan meg. 

 Néha a két szakasz összeolvadása már nagyon ifjú korban oly teljes, 

 hogy sem külső, sem belső zománczredő nem ész- 

 lelhető, hanem csak két hosszúkás egymás mögött fekvő üreg mutat- 

 kozik az egységes rágólapon. Az is gyakori eset, hogy a rágólap két fele 

 a belső vagy a külső szélén már összeolvadt, a mikor az elülső patkónak 

 a külső vége még el van választva a hátsó patkó belső végétől és csap- 

 alak ú a n nyúlik a rágólap közepébe (10, és n. rajz). 

 Azonban bármilyen is az összeolvadás sorrendje, annyi bizonyos, hogy 

 a belső redőből egy elülső, a külsőből pedig egy hátsó odu keletkezik 

 (12. rajz), a melyek a további kopás folyamán egy-egy zománczszigetté 

 alakulnak (13. rajz). Ez a két nagy, hosszúkás-tojásdad, 

 egy nvá s mögött fekvő zománczsziget, melyek 

 közül az elülső a belső, a hátsó pedig a külső 

 zománcz redőből jött létre, nagyon kiváló és állandó 

 bélyege a Sp. Ehrenbergi összes alakjainak, mert nemcsak a palesztinai 

 példányokon, hanem a var. aegyptiacus-on (VI. tábla, n. rajz), sőt 



