49 



A gyökéralkat és a fogmedrek tekintetében tehát ekként adódnak 

 meg a Spalax Ehrenbergi főbélyegei. 



A felső zápfogak mindegyikének három, élesen elkülönített, telje- 

 sen szabad gyökere van. A gyökérmedrek nincsenek élesen körülhatá- 

 rolva s mindegyik meder magas, az állkapocs szintjéig emelkedő teljes 

 közfalak által három, élesen elváló gyökérgödörre osztott. 



Minden alsó zápfog határozottan kétgyökerü. A megfelelő fogmed- 

 rek nincsenek élesen körülhatárolva s mindegyikük csaknem teljesen 

 az állkapocs szintjéig emelkedő, folytonos keresztfal által két gödörre 

 osztott. 



Mindebből nyilvánvaló, hogy a Spalax Ehrenbergi még csaknem 

 teljesen tisztán megőrizte az ősi Murida-typust s épen azért vala- 

 mennyi Spalax-fa.) között a legősibbnek tekintendő. 



Földrajzi elterjedés. 



A Spalax Ehrenbergi teljes határozottsággal csupán Palesztinából 

 és Dél-Syriából ismeretes. 



Nehring J af f a környékére való példányok alapján írta le a fajt, 1 

 a melynek további termőhelyeként a birtokában levő anyag alapján 

 még a következő pontokat említette : S a f j e a Holt-tenger déli part- 

 vidékén, 2 a J o r d á n-v ö 1 g y alsó része 3 és Jeruzsále m. 4 



Nehring — nagyon helyesen — a berlini természetrajzi múzeum- 

 nak azt a két kitömött példányát is ide számítja, a melyet 1846-ban 

 és 1847-ben Hemprich és Ehrenberg Syriában gyűjtött volt. 5 Matschie 

 prof. szíves volt eme két példány koponyáját a bőrből kivétetni s nekem 

 vizsgálatra megküldeni s ámbár a koponyák össze vannak zúzva, jel- 

 lemző részeik és fogazatuk alapján teljes határozottsággal sikerült meg- 

 állapítanom, hogy valóban ehhez a fajhoz tartoznak. 



Származástani kapcsolat. 



Véleményem szerint a Spalax Ehrenbergi a mai nap ismeretes vala- 

 mennyi S^>a/íz*-fajnak a legősibb alakja s mint ilyen vala- 

 mennyinek a törzsfaja. 



1 Nehring, Sitz.-Ber. Ges. naturf. Fr. Berlin, 1897, p. 178. 



2 Nehring, 1. c, 1902, p. 78. 



3 Nehring, ugyanott. 



4 Nehring, ugyanott. 



5 Nehring, 1. c, 1897, p. 179. 



Méhely L. : A földi kutyák fajai. 4 



