53 



A Prospalax priscus-nuk egy töredékes alsó állkapcsát Hoffmann 

 Károly geológus a Nagyharsányi-hegyen fedezte fel, én pedig 1904 május 

 6-án egy második, jobb karban levő alsó állkapcsát találtam meg Bere- 

 menden, több más felső-pliocaenkori rágcsáló maradványainak társa- 

 ságában. Nehring a nagyharsányi alsó állkapocsra alapította a Spalax 

 priscus nevű fajt, 1 én azonban kimutattam, hogy az n e m Spalax, 

 hanem egy új nem képviselője, a melyet Prospalax-mk neveztem. 



A Prospalax priscus alsó állkapcsa egész szabásában inkább a kelet- 

 afrikai Tachyoryctes-ére emlékeztet s feltűnően különbözik a Spalax-étól 

 abban, hogy szögletnyújtványa sarkain lekerekített négyszögű lemez 

 alakjában hátra- és lefelé fordul az állkapocs testétől, s e mellett az 

 állkapocs külső oldalának szintjébe esik és oly alacsonyan áll, hogy a 

 fogmedri nyújt ványnyal nem alkot olyan jellemző nyerget, mint a 

 Spalax-é, hanem ellenkezőleg, éles, kissé hullámos éllel kapcsolódik 

 össze a bütyöknyújtvány hátsó végével, a miben a Tachyoryctes áll- 

 kapcsához hasonlít. Egy további főkülönbség abban rejlik, hogy fog- 

 medri nyújtványa nem éri el az állkapocs hátsó szélét és jóval alacso- 

 nyabb, mint a bütyöknyújtvány, a miben ismét a Tachyoryctes áll- 

 kapcsára emlékeztet. 



Fogazata tekintetében azonban a Prospalax priscus csaknem haj- 

 szálnyi pontossággal megegyezik a Spalax Ehrcnbergi-vel. Alsó metsző- 

 fogának elülső oldalán ugyanolyan három zománczborda fut 

 le, mint a Sp. Ehrenbergi-én s még gyakrabban a syriai var. kirgiso- 

 rum-én ; zápfogainak zománczredői és zománczszigetei tekintetében 

 teljességgel semmi különbség sincs a két alak közt, legfeljebb az az 

 egy, hogy a zománczredők a Sp. Ehrcnbcrgi záp fogainak külső oldalán 

 nem érik el a fogmeder szélét, ellenben a Prospalax-én a fogmederig 

 ereszkednek le. 



Eme messzemenő megegyezés alapján s tekintettel arra is, hogy 

 a fogazat mindig nagyobb szívóssággal ragaszkodik a fejlettség meg- 

 szerzett fokához, mint a koponya csontjai, nem habozom a Prospalax 

 priscus-t olyan ősalaknak tekinteni, a melynek közvetetlen leszárma- 

 zottja a mai Spalax Ehrenbergi. Azok a változások, a melyek a Sp. 

 Ehrcnbcrgi alsó állkapcsán a Prospalax-éhoz képest mutatkoznak, telje- 

 sen belevágnak a Spalax-ía,]ok törzsfejlődési irányába; jelesen a szöglet- 

 nyújt vány hegyének a fogmedri nyújtvány felé való vándorlása, továbbá 

 a fogmedri nyújtványnak hátra vonulása és magasságának fokozódása, 

 mind oly jelenségek, a melyek a metszőfogak megnövekedésével karöltve 



1 Nehring, Sitz.-Ber. Ges. naturf. Fr. Berlin, 1897, p. 174, fig. 4 (3). 



