65 



melyre a Spalax kirgisorum-ot alapította, nemkülönben azt a két 

 beiruti koponyát, a melynek alapján a Spalax intermedius-t leírta s 

 én e koponyákat — két más syriai példányéval együtt — feláztattam, 

 az összes fogakat kiszedtem és pontosan lerajzoltam, azonban minden- 

 hol ugyanolyan viszonyokra bukkantam, mint a Sp. Ehrenbergi 

 esetében. 



A Nehring által Sp. kirgisorum-nak nevezett példány fogain (2 — 4. 

 és 6 — 8. rajz) a főgyökér pulpaürege még nyitott, azonban a gyökerek 

 alkata teljesen ugyanolyan, mint a syriai felnőtt példányoké (10 — 12, 

 14 — 16. rajz). Aprólékos egyéni eltérések természetesen nem jöhetnek 

 tekintetbe, mert még ugyanazon szűkebb vidék egykorú és egynemű 

 példányai közt sem találunk két olyat, a melynek foggyökerei pontosan 

 megegyeznének. 



Ha a var. kirgisorum zápfogainak gyökereit és foggödreit a Sp. 

 Ehrenbergi-éivel egybevetjük, typus tekintetében teljes megegyezést 

 tapasztalunk, azonban a törzsfejlődési fokozat tekintetében mégis 

 bizonyos eltérést veszünk észre. Itt is, ott is egyforma szabásként 

 háromgyökerü felső és kétgyökerű alsó zápfogakat találunk s ennek 

 megfelelően a felső fogmedrek három, az alsók pedig két gödörre oszla- 

 nak szét, azonban a míg a Sp. Ehrenbergi foggödreinek határ- 

 falai oly magasak, hogy teljesen az állkapocs 

 szintjéig emelkednek (XX. tábla, 13. és 26. rajz) és az 

 egyes fogmedrek nincsenek élesen körülhatá- 

 rolva, addig a var. kirgisorum fogmedri közfalai már 

 valamivel alacsonyabbak s az egyes medrek 

 élesebben határolódnak el (XXI. tábla, 1, 9, 5. és 13. 

 rajz), mert az állkapocs szintjénél kissé mé- 

 lyebbre húzódtak. 



Ennek alapján ugyan még semmikép sem lehet a var. kirgisorum-ot 

 a Sp. Ehrenbergi-től fajilag elkülöníteni, de mindenkép fontos annak 

 a megállapítása, hogy a míg a Sp. Ehrenbergi még teljesen a murida- 

 typus fokán áll, addig az észak-syriai var. kirgisorum a foggödri határ- 

 falak mélyebbre húzódása következtében egy új fejlődési 

 irány első fokát vezeti be, a mely azután a további fajo- 

 kon lépésről-lépésre fokozódik s a foggyökerek mind nagyobb 

 fokú összeolvadásában és a foggödrök határ- 

 falainak elsatnyulásában nyer kifejezést. 



Méhely L. : A földi kutyák fajai. 



