75 



a mely később félholdalakúvá válik (5. rajz) s utóbb bizonyára kerekded 

 alakot ölt. 



Látjuk, hogy ez a fog a Sp. Ehrenbergi-étől teljesen elütő 

 módon fejlődik. 



M. 1. inf. A rágólap a rendelkezésemre álló legfiatalabb fokon még 

 sok tekintetben a Sp. Ehrenbergi-éve emlékeztet, a mennyiben külső 

 zománczredőjén kívül egy soköblü elülső-belső redőt s e mögött egy 

 csaknem teljesen zárt zománczszigetet tüntet fel (2. rajz). Nyilvánvaló, 

 hogy a fog hátsó felén látható zománczsziget a Sp. Ehrenbergi hátsó-belső 

 redőjének felel meg, a mely azonban itt már jóval előbb alakul 

 zománczszigetté. Az ősi soron megőrzött tulajdonságok mellett már 

 egy új bélyeg is mutatkozik, nevezetesen az a kicsiny, 

 járulékos zománczsziget, a mely a külső redő előtt fek- 

 szik s már nagyon korán teljesen elenyészik (2. és 4. rajz), a mennyiben 

 azonban a későbbi fajok egész során is jellemző kísérője eme fog ifjú- 

 kori állapotának, ezáltal származástani fontosságot nyer. Az elülső- 

 belső redő előtt látható apró zománczsziget teljesen egyéni s minden 

 nagyobb jelentőség nélkül való. A későbbi fokon az elülső-belső redő 

 egyszerűbb alakot ölt s a hátsó zománczsziget teljesen becsukódik 

 (4. rajz). A rendelkezésemre álló legidősebb fokon a külső redő már 

 teljesen zárt zománczszigetté lett, az elülső-belső redő öbölvége külön 

 zománczsziget alakjában fűződött le, külső része azonban egyelőre még 

 nyitott redőt alkot, a fiatalkori hátsó zománczsziget pedig már lekopott 

 (6. rajz). Látjuk, hogy a meglett fog rágólapja csaknem teljesen ugyan- 

 olyan, mint a Sp. Ehrenbergi-é (V. tábla, 17. rajz), azzal a különb- 

 séggel, hogy ott még a hátsó zománczsziget is megmaradt. 



M. 2. inf. Ennek a fognak a fiatalkori rágólapját egy külső és két 

 belső zománczredő jellemzi, a mely utóbbiak hátulsója azonban már 

 teljesen zárt zománczszigetté lett (2. rajz), tehát ismét korábban 

 alakult zománczszigetté, mint a Sp. Ehrenbergi fogán. Ü j szerze- 

 mény az a járulékos kis zománczsziget, a mely a 

 külső redő előtt fekszik és csakhamar teljesen elenyészik, de az előbbi 

 fogon levőhöz hasonlóan bizonyos származástani jelentőséget nyert. 

 A fejlődés további menete (4. és 6. rajz) teljesen ugyanolyan, mint a 

 megelőző fogé, az elülső-belső redőnek két zománczszigetre való szét- 

 szakadása azonban csak egyéni tulajdonság lehet, mert a 

 Sp. Ehrenbergi alakjain nem tapasztalható s a megfelelő jobboldali 

 fogon valóban csak egy zománczsziget van ezek helyén. 



M. 3. inf. Ennek a fognak a fiatalkori rágólapja, egy belső s egy 

 külső zománczredőjével és S-hez hasonló alakjával (2. és 4. rajz) a Sp. 



