77 



M. 3. inf. (12. rajz). Ez a fog még kétgyökerűnek mondható, de 

 mind a két gyökere jóval rövidebb és vaskosabb, mint 

 a Sp. Ehrenbergi-é. A fogmeder — a Sp. m. armeniacus-éhoz hasonlóan 

 (XXII. tábla, 14. rajz) — kétgödrű ugyan, de közfala már teljesen a 

 fogmeder fenekére húzódott le és sokkal véko- 

 nyabb, mint a Microspalaxok csoportjában. 



Földrajzi elterjedés. 



A Spalax monticola Nehringi-t legelsőben 1896 július havában 

 König E., a tiflisi múzeum praeparátora gyűjtötte Kasikoporan 

 vidékén, az orosz-török határhegységen, az Araxes egyik jobbparti 

 mellékfolyója, a Tandurek-tschai környékén. Később Satunin K. A. 

 az eriwani kormányzóságban, a török határszélen, még pedig az Igdyr- 

 től délre eső Z o r-h e g y e n, 1872 m. (= 6000') magasságban akadt 

 rá. Több termőhelvről — tudtommal — nem ismeretes. 



Származástani kapcsolat. 



A Spalax monticola Nehringi koponyája és fogazata még nagy 

 mértékben megőrizte a Sp. Ehrenbergi bélyegeit, így egyebek között 

 még a Sp. Ehrenbergi iny csonti tövise is feltalálható rajta. 



A koponyán végbement jelentékenyebb változások közül kieme- 

 lendő az arczorr, illetőleg az orrcsontok és a falcsontok megnyúlása, 

 az orrtövi gödrök megszükülése, az alsó állkapocs koronanyújt ványának 

 fokozódása, a szögletnyújtvány hegyének szélesebb ellapulása, vala- 

 mint alsó sarkának befelé hajlása, a fogmedri és a bütyöknyújtvány 

 egyközü fekvése, végül a fogmedri nyújtvány meghosszabbodása. 

 Mindezek a változások a koponya s a metszőfogak megnövekedésével 

 állnak kapcsolatban és a törzsfejlődési haladás jelei. 



A fogazat egész alkata még rendkívül megegyezik a Sp. Ehrenbergi- 

 ével és csupán abban tér el, hogy a metszőfogak zománczbordái már 

 csak nyomokban mutatkoznak, a harmadik felső zápfog már elvesztette 

 a Sp. Ehrenbergi-ét jellemző két nagy zománczszigetet, a melyek helyén 

 csak egy, középső zománczsziget fejlődött ki, végül az alsó fogsor első 

 és második zápfoga a külső főredő előtt egy kis járulékos, korán elmúló 

 zománczszigetet szerzett. A foggyökerek és foggödrök typusa még tel- 

 jesen a Sp. Ehrenbergi-é, csakhogy a gyökerek tövén levő közök már 

 szűkebbek s ennek következtében a foggödrök határfalai keskenyeb- 



