A Sp. m. armeniacus törzsalakját sokkal lejebb kell keresnünk s 

 ilyenül kínálkozik a Sp. Ehrcnbergi, a melyhez képest a Sp. m. arme- 

 niacus valamennyi bélyege tekintetében haladot- 

 tabb fokon áll sa melylyel még egyes feltűnő tulajdonságok 

 is közeli kapcsolatba hozzák, így állközti és orrcsontjainak varratán 

 (sutura intermaxillo-nasalis) még megvannak a Sp. Ehrenbergi-t jel- 

 lemző ideglyukak, második felső zápfogának első zománezszigete ép 

 úgy a belső zománezredő öbölvégéből keletkezik, mint a Sp. Ehren- 

 bergi-é, továbbá első két alsó zápfoga még teljesen megőrizte a Sp. 

 Ehrcnbergi ifjúkori két belső zománezredőjét. A mennyiben pedig har- 

 madik felső zápfoga, a Sp. Ehrenbcrgi-étöl eltérően, már csak egy, 

 középső zománezszigetet fejleszt, ez a törzsfejlődési haladás jele. 



Ennyi benső kapcsolat láttára a Sp. m. armeniacus-t nagyon termé- 

 szetszerűen vezethetnők vissza a Sp. Ehrenbergi-re, mindazonáltal 

 helyesebbnek vélem ezt a fajt is a Mesospalaxok közös ősétől származ- 

 tatni, a mely még nagyon közel állott a Sp. Ehrenbergi-hez, azonban 

 harmadik felső záp fogának már csak egy, középső zománezszigete volt. 

 Erre a közbevetett alakra főképen azért van szükségünk, mert a Sp. 

 m. armeniacus koponyája már sokkal nagyobb (52 mm. hosszú), sem- 

 hogy a Sp. Ehrcnbergi jóval kisebb (43 mm. hosszú) koponyájából 

 közvetetlenül jöhetett volna létre. 



Maga a Sp. m. armeniacus azért nem lehet a Mesospalaxok közös 

 törzsalakja, mert nálánál kisebb koponyájú Mesospalax-fajok is vannak 

 (így a Sp. m. anatolicus 47 mm. hosszú koponyával) és mert harmadik 

 felső zápfogának rövid és vékony elülső-külső gyökerénél fogva nem 

 szolgálhatna ama Mesospalax-fajok kiindulásául, a melyeknek ez a 

 foggyökere még ép oly erőteljes, mint a Sp. Ehrcnbergi-é és végül, mert 

 inycsonti tövise oly erőteljes, hogy nem eredhettek volna tőle oly 

 Mesospalax-fajok, a melyek inycsonti tövisüket teljesen elvesztették. 



7. Spalax monticola cilicicus, n. subsp. 



A vizsgálat anyaga. 



Egy középkorú példány koponyája, gyűjtötte Dr. Lendl Adolf 

 Bulgar-Maden környékén a ciliciai Taurusban. A Magyar Nemzeti 

 Múzeum tulajdona (2727/16. sz). 



