93 



Látjuk, hogy a Sp. Ehrenbergi zománczbordái nagyon különböző 

 fejlettségben mutatkoznak az alsó metszőfogakon s általában a teljes 

 eltűnés felé indultak. 



A zápfogak koronájának szerkezete. 

 (VIII. tábla, 1—36. rajz.) 



M. 1. sup. A rendelkezésemre álló legfiatalabb fog rágólapja még 

 rendkívül hasonlít a Sp. Ehrenbergi-éhez ; a hátsó-külső főredő mögött 

 még az a kis járulékos zománczredő is megvan (1. rajz), a mely a Sp. 

 Ehrenbergi-t jellemzi, itt azonban -- úgy látszik --a nélkül enyészik 

 el, hogy zománczszigetet alkotna (2. rajz). Az első zománczsziget itt 

 is az elülső-külső redőből jön létre (3. rajz) s miután a hátsó-külső és 

 a belső zománczredő is becsukódott, az öreg fogon három zománcz- 

 sziget látható (4. rajz), ép úgy, mint a Sp. Ehrenbergi-én. Agg példányo- 

 kon legelőször az elülső-külső redőből keletkezett zománczsziget kopik 

 le (5. rajz) s — a keletkezés sorrendjében --a másik kettő is. 



M. 2. sup. Az ifjúkori rágólap feltűnően különbözik a Sp. Ehren- 

 bergi-étől, mert az egyöblű belső redőn kívül egy kétöblű külső 

 redő jellemzi (6. rajz) s határozottan észrevehető, hogy az első 

 zománczsziget ennek a redőn e k az elülső öblé- 

 ből jön létre (6. és 7. rajz). Erre a külső zománczredő hátsó 

 öble alakul zománczszigetté (8. rajz) s majd a belső redő is zománcz- 

 szigetté lesz (9. rajz), a mikor azonban az első zománczsziget már kopás- 

 nak indul. Az elaggott fogon — a keletkezés sorrendjében --a külső 

 redő hátsó öbléből lett zománczsziget (10. rajz) s végül a harmadik is 

 lekopik. 



M. 3. sup. A fiatalkori rágólap egy elülső -- kétségkívül két egy- 

 más mellett fekvő gumó összeolvadásából keletkezett ■ vesealakú 

 mezőből s egy hátulsó tojásdad gumóból áll (12. rajz). Ezek most rend- 

 szerint a belső szélükön (13. rajz), de némelykor a külső szélükön (14. 

 rajz) olvadnak össze s ekként egy közös sarlóalakú rágólap keletkezik, 

 mely rendszerint egy külső, nyitott zománczredőt tüntet fel, a mely 

 egy nagy, két- vagy többöblű, középső üreggel közlekedik. Az elsőd- 

 leges három gumó gyakran már nagyon fiatal korban olvad- 

 hat össze a jelzett módon, a midőn a középső üreg s o k ö b 1 ü és 

 nagyon bonyolódott szerkezetű (n. rajz). Később a külső 

 (vagy esetleg a belső) zománczredő becsukódik s a középső üreg egy 

 háromöblű, középső zománczszigetté lesz (15. rajz), 



