98 



majd a külső szélén egyesül egymással s ennek következtében egy sok- 

 öblű középső üreg jön létre, a melyből rendszerint csak egy kö- 

 zépső zománczsziget keletkezik. Némelykor a középső üreg 

 egyes öbölvégei külön zománczszigetek képében fűződhetnek le, a mikor 

 az idősebb rágólapon némikép a Sp. Ehrenbergi viszonyaira emlékeztető 

 két egymás mögött fekvő, sőt három zománczsziget is létrejöhet, ezek 

 azonban a származástani megítélést nem érintő egyéni tulajdonságok, 

 a melyek ugyanilyen értelemben alkalmilag más fajokon is előfordulnak. 

 Némi eltérés nyilvánul még abban is, hogy az ifjúkori harmadik alsó 

 zápfog hátsó-belső zománczredője erőteljesebb, mint a Sp. Ehrenbergi-é, 

 a fejlődés végső foka azonban ismét ugyanolyan, mint az utóbbi fajon. 

 Minden jelentőség nélkül való az a kicsiny zománczsziget, mely a Sp. 

 m. anatolicus harmadik alsó zápfogának hátsó szakaszán átmenetileg 

 mutatkozik. 



A Sp. m. anatolicus zápfogainak gyökerei már nagyon tetemesen 

 különböznek a Sp. Ehrenbergi-éitől, mert — az első alsó zápfog 

 kivételével — valamennyinek a gyökerei többé-kevésbbé összeolvadtak, 

 a mi természetesen a fogmedrek megfelelő üregeinek összeolvadásával 

 jár karöltve. A felső fogmedrek már nem három-, hanem csak k é t- 

 üregűek, az alsók pedig — az első fogéinak kivételével — nem két-, 

 hanem csak együregű ek. E mellett valamennyi fogmeder élesen 

 körülhatárolt s a foggödrök közfalai jórészt elenyésztek, vagy legalább 

 jóval alacsonyabbakká lettek. 



Mérlegelvén a Sp. m. anatolicus és a Sp. Ehrenbergi közt tapasztalt 

 megegyezéseket és különbségeket, teljes határozottsággal kitűnik, hogy 

 a két faj benső származástani kapcsolatban áll egymással s ezt a kap- 

 csolatot még bensőbbé teszi az a jelenség, hogy a Sp. ni. anatolicus 

 harmadik felső zápfogának ifjúkori elülső és hátsó szakasza az össze- 

 olvadás módja tekintetében még nagyon rá vall a Sp. Ehrenbergi-re, 

 mert nem mindig a belső, hanem néha a külső szélén olvad 

 össze korábban, sőt némelykor — mint 13 smyrnakörnyéki koponya 

 egyikének jobb oldalán tapasztaltam — a két szakasz a Sp. Ehrenbergi-re 

 való visszaütésképen a rézsútos tengely irányában is összeolvad, a mikor 

 a rágólapon a Sp. Ehrenbergi-éhez hasonló, két egymás mögött 

 fekvő zománczsziget jön létre. Látjuk tehát, hogy a Sp. m. 

 anatolicus harmadik felső zápfogának rágólapja, a melynek alkata pedig 

 a két faj közt fennforgó legfőbb különbséget szolgál- 

 ta t j a, még mindig nem tudott teljesen megszabadulni a Sp. Ehren- 

 bcrgi-t jellemző szerkezettől. Ezt és a koponya alkatában megnyilatkozó 

 sok megegyezést tekintve, sokáig azt hittem, hogy a Sp. m. anatolicus-i 



