1Ö0 



nyájának nagysága, hosszú falcsontjai s különösen alsó metszőfogainak 

 már veszendőbe ment zománczbordái miatt mégsem lehet a Sp. in. 

 anatolicus törzsalakjául tekinteni, mert nem hihető, hogy a koponya 

 az utóbbin újra megkisebbedett, a falcsontok újra megrövidültek és az 

 alsó metszőfogak veszendőbe ment zománczbordái újra feléledtek volna. 

 Ezek szerint a Sp. m. armeniacus nem lehet a Sp. m. anatolicus-nak 

 őse, hanem inkább egyenlőrangú testvéralakja s mind a kettő a Meso- 

 spalaxok közös törzsalakjának a származéka, csakhogy az egyik emilyen, 

 a másik ellenben amolyan ősibb bélyegeket őrzött meg. 



A Sp. m. anatolicus egyúttal a párhuzamos fejlődésnek is érdekes 

 példája, mert a Macrospalaxok csoportjának egyik faja, jelesen a Sp. 

 microphthalmus zápfogainak gyökerei tekintetében a törzsfejlődésnek 

 csaknem teljesen ugyanazon a fokán áll. 



<). Spalax monticola hellenicus, n. subsp. 

 A vizsgálat anyaga. 



i. Ifjú példány koponyája a Parnassusról, Dr. KRÜPEK-től, az 

 athéni múzeum igazgatójától. A Magyar Nemzeti Múzeum tulajdona 

 (2483. sz.). 



2. Középkorú példány koponyája és bőre Lamia környékéről. 

 Gyűjtötte Strimeneas C, az athéni múzeum praeparátora. A Magyar 

 Nemzeti Múzeum tulajdona (2637. sz.). 



Külső bélyegek. 



A Lamia környékére való példány kitömött bőre 181 mm. hosszú. 



Szőrözete kissé laza, hosszú és p u h a. Felül palaszürke, barnás- 

 szürke árnyalattal. A fejtető tisztább szürke színű. A fej két oldalán 

 levő merev sörtetaraj szennyesfehér. A test alsó oldala feketés palaszürke, 

 a has közepén nyílhegyalakú h ó f e h é r folttal. 



A koponya bélyegei. 



A koponya leginkább a Sp. m. dolbyogcac-éhez hasonló. Nagyságának 

 szélső méreteit a rendelkezésen 1 re álló két fiatal s egyébként is hiányos 

 példány alapján nem lehel megállapítani, azonban összehasonlítás alap- 

 ján bizonyosra veszem, hogy a legnagyobb koponya egész hosszúságii 

 körülbelül 50 mm. lehet. 



