111 



járulékos zománczsziget jelentkezik, a mely itt is új szerzemény, 

 ép úgy, mint a Sp. m. Nehringi vagy a Sp. m. armeniacus fogán. 

 ■ i M. 2. inf. Ez a fog teljesen úgy fejlődik s a Sp. Ehrenbergi-étöl 

 ugyanabban különbözik, mint az előbbi. Az ifjúkori rágólap patkóalakú 

 elülső mezője előbb külön áll (18. rajz), később pedig rövid nyéllel kap- 

 csolódik a hátsóhoz. A két belső zománczredőt elválasztó zománczcsap 

 itt is csökevényes (19. és 20. rajz) s a járulékos hátsó zománczsziget 

 itt is teljesen függetlenül jön létre és itt is sokáig megmarad (18 — 21. 

 rajz). A meglett fog két zománczszigetet visel (22. rajz), ép úgy, mint 

 a Sp. Ehrenbergi-é. 



M. 3. inf. Az ifjúkori rágólap két elülső, egymás mellett fekvő, sza- 

 bálytalan alakú, továbbá egy hátsó félholdalakú szakaszból áll (23. rajz), 

 tehát máskép kezd fejlődni, mint a Sp. Ehrenbergi-é. A mikor a két 

 elülső mező összeolvadt, a külön álló hátsó mezőn már egy kis 

 zománczsziget mutatkozik (24. rajz), a mely még az 

 S-alakú rágólap teljes kialakulása után is megvan (25. rajz). Ez a kis 

 zománczsziget nyilván a Sp. Ehrenbergi hátsó-belső vakredőjének felel 

 meg s — úgy, mint a Sp. m. anatolicus esetében — itt is új szerze- 

 ménynek tekintendő. A középkorú rágólapot egy külső s egy belső 

 zománczredő jellemzi, melyek közül előbb a belső (26. rajz), majd pedig 

 a külső is (27. rajz) zománczszigetté záródik össze, úgy hogy a meglett 

 fog itt is két zománczszigetet visel. 



A zápfogak gyökerei és foggödrei. 

 (XXIV. tábla, 1—8. rajz.) 



M. 1. sup. (2. rajz). Ez a fog a Sp. Ehrenbergi-éhez hasonlóan 

 mindig tisztán háromgyökerű s a gyökerek alakja és aránya is ugyan- 

 olyan, azzal a különbséggel, hogy a belső gyökér (a) k é t h e g y ű. 

 A fogmeder (1. rajz) tisztán háromgödrű s a belső gyökér gödre (a), 

 a kéthegyű gyökérnek megfelelően kétöblű. 



M. 2. sup. (3. rajz). Rendszerint mind a három gyökere teljesen 

 szabad s a belső gyökér (d) mindig többé-kevésbbé villásan szét- 

 ágazó, ámbár ritkán oly nagy mértékben, mint a rajzon látjuk. Ez 

 a tulajdonság első szempillantásra nagyon meglepő, azonban kezdő- 

 foka már a Sp. Ehrenbergi megfelelő fogán is határozottan felötlik 

 (XX. tábla, 7. rajz és XXI. tábla, 3. rajz). Két esetben (13 közül) a 

 belső gyökér (d) összenőtt az elülső-külső gyökérrel (e). A megfelelő 

 fogmeder (1 . rajz) tisztán négygödrű, mert a belső gyökér gödre (d) két 



